ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 серпня 2026 року | справа № 380/8509/26

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Андрусів У. Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради (далі - відповідач, Управління), у якому просить:
- визнати протиправним та скасувати Рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Віхрової Олени Юріївни, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Львівської області №83724867 від 12.03.2026 про відмову в проведенні реєстраційних дій, яким відмовлено ОСОБА_1 у проведенні реєстраційних дій за заявою від 09.03.2026 за реєстраційним номером 71862778 за рішеннями Личаківського районного суду м. Львова від 17.05.2018 №463/4380/17 та від 08.08.2024 р. №463/11431/23 (яке набрало законної сили 09.09.2024), якими задоволено позови, визнано право власності на 1/6 частку на 2/3 житлового будинку по АДРЕСА_1 (особняк) у м Львів-Виники;
- зобов`язати Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Львівської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 на проведення реєстраційних дій нерухомого майна від 09.03.2026 за реєстраційним номером 71862778 та провести реєстраційні дії на підставі судових рішень:
- рішення Личаківського районного суду мЛьвова від 17.05.2018 №463/4380/17, яким визнано право власності ОСОБА_1 , як є спадкоємцем за законом після смерті матері на 2/3 житлового будинку по АДРЕСА_1 (особняк) у м Львів-Виники та
- рішення Личаківського районного суду м.Львова від 08.08.2024 р. №463/11431/23 (яке набрало законної сили 09.09.2024), яким припинено право власності ОСОБА_2 на 1/6 частку у житловому будинку АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку у житловому будинку АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 .
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що є власником часток житлового будинку садибного типу по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та судових рішень Личаківського районного суду м. Львова від 17.05.2018 у справі №463/4380/17 і від 08.08.2024 у справі №463/11431/23. З метою державної реєстрації набутого права власності позивачка звернулася до відповідача із заявою від 09.03.2026 за реєстраційним номером 71862778, долучивши, за її твердженням, усі необхідні документи, проте отримала рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій №83724867 від 12.03.2026. Позивачка вважає таку відмову протиправною, оскільки, на її переконання, подані нею документи, зокрема судові рішення, що набрали законної сили, які дають змогу встановити набуття нею права власності; наполягає, що обов`язок щодо здійснення реєстраційних дій на підставі судових рішень у розумінні статті 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» покладається на державного реєстратора; зазначає, що реєстратор самостійно обрала документи з-поміж поданих нею. З наведених підстав позивачка звернулася до суду з цим позовом.
Ухвалою судді від 05.05.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки».
07.05.2026 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив. Свою позицію мотивує тим, що за результатом розгляду заяви позивачки від 09.03.2026 за реєстраційним номером 71862778 державним реєстратором правомірно прийнято рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій, оскільки подані документи не давали змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, а саме: серед поданих документів наявні документи, у яких власником зазначено іншу особу (свідоцтво про право власності р.№4252 від 24.09.1980, реєстраційне посвідчення на квартиру); з поданих документів неможливо встановити набуття права власності позивачкою; у поданому примірнику рішення Личаківського районного суду м. Львова від 17.05.2018 у справі №463/4380/17 відсутня дата набрання ним законної сили. Відповідач наголошує, що документами, які підтверджують право власності позивачки, є виключно рішення Личаківського районного суду м. Львова від 17.05.2018 у справі №463/4380/17, від 08.08.2024 у справі №463/11431/23 та свідоцтво про право на спадщину №4254 від 24.09.1980, тоді як долучення інших (неналежних) документів унеможливлює прийняття позитивного рішення. Стверджує, що автоматична інформаційна взаємодія між Державним реєстром речових прав та Єдиним державним реєстром судових рішень, передбачена статтею 31-1 Закону України «Особливості проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень», не запроваджена, а тому реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться за зверненням заявника; що державний реєстратор не приймав документів, а лише розглядав ті, що подані заявником через центр надання адміністративних послуг; що Управління не є належним суб`єктом спірних правовідносин, оскільки рішення за результатами розгляду заяв самостійно приймає державний реєстратор. Просить у задоволенні позову відмовити.
08.06.2026 відповідач подав до суду клопотання про долучення доказів, у якому повідомив, що після подання позовної заяви та надіслання відзиву позивачка подала нову заяву про державну реєстрацію прав від 12.05.2026 за №73023869 у зв`язку з усуненням причин, що були підставою для прийняття рішення про відмову. За результатом розгляду цієї заяви державним реєстратором зареєстровано за позивачкою право власності на 2/3, 1/6 та 1/6 частки житлового будинку у АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав. Водночас внаголосив на відсутності підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України, оскільки він не вчиняв дій, спрямованих на виправлення становища, що обумовило звернення з позовом, а прийняв рішення про державну реєстрацію на підставі іншої заяви заявника з урахуванням виправлення недоліків, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Третя особа правом на подання пояснень не скористалася.
Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) унормовано, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Оскільки відсутнє клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на які сторони покликаються як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Позивачка ОСОБА_1 є набувачем права власності на частки житлового будинку садибного типу загальною площею 98,7 кв.м, житловою площею 71,2 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3345333746060).
Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 17.05.2018 у справі №463/4380/17 за ОСОБА_1 визнано право власності як за спадкоємцем за законом після смерті матері на 2/3 житлового будинку по АДРЕСА_1 (особняк) у м. Львів-Винники.
Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 08.08.2024 у справі №463/11431/23, яке набрало законної сили 09.09.2024, припинено право власності ОСОБА_2 на 1/6 частку у житловому будинку АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку у цьому житловому будинку, яка належала ОСОБА_2 .
09.03.2026 ОСОБА_1 подано до Управління адміністрування послуг департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради заяву за реєстраційним номером 71862778 про державну реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок. До заяви заявницеє долучено, зокрема: рішення суду у справі №463/4380/17 від 17.05.2018; рішення суду у справі №463/11431/23 від 08.08.2024; технічний паспорт (витяг з ЄДЕССБ) №TI01:2781-4652-8077-5570 від 23.01.2026; довідку ФО-П ОСОБА_3 №296 від 23.06.2025; реєстраційні посвідчення Львівського міжміського бюро технічної інвентаризації від 25.09.1980; свідоцтво про право власності №4252 від 24.09.1980 (Шоста львівська державна нотаріальна контора); свідоцтво про право на спадщину №4254 від 24.09.1980 (Шоста львівська державна нотаріальна контора); інформацію від ЄДЕССБ від 09.03.2026.
За результатом розгляду цієї заяви державним реєстратором прав на нерухоме майно Управління Віхровою О.Ю. 12.03.2026 прийнято рішення №83724867 про відмову у проведенні реєстраційних дій. Підставою для відмови зазначено те, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, зокрема: заявником подано документи, у яких власником зазначено іншу особу (свідоцтво про право власності р.№4252 від 24.09.1980, реєстраційне посвідчення на квартиру); з поданих документів неможливо встановити набуття права власності ОСОБА_1 ; у поданому примірнику рішення Личаківського районного суду м. Львова у справі №463/4380/17 від 17.05.2018 відсутня дата набрання рішенням законної сили. Заявника повідомлено, що відмова не позбавляє права на повторне звернення із заявою про державну реєстрацію прав за умови усунення обставин, що стали підставою для відмови.
Не погодившись із рішенням про відмову №83724867 від 12.03.2026, позивачка звернулася до суду з цим позовом.
Разом з тим судом установлено, що 12.05.2026, тобто після відкриття провадження у цій справі, позивачка ОСОБА_1 повторно звернулася до відповідача із заявою про державну реєстрацію прав за реєстраційним номером 73023869. За результатом розгляду цієї заяви державним реєстратором Віхровою О.Ю. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 85216645 від 08.06.2026) зареєстровано право власності ОСОБА_1 на житловий будинок по АДРЕСА_1 , а саме: на 2/3 частки (на підставі рішення Личаківського районного суду м. Львова у справі №463/4380/17 від 17.05.2018), на 1/6 частку (на підставі рішення Личаківського районного суду м. Львова у справі №463/11431/23 від 08.08.2024) та на 1/6 частку (на підставі свідоцтва про право на спадщину №4254 від 24.09.1980). Зазначені обставини підтверджуються витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.06.2026 (індексні номери 480678453, 480678507, 480678412) та не заперечуються сторонами.
Змістом спірних правовідносин є правомірність рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління №83724867 від 12.03.2026 про відмову у проведенні реєстраційних дій за заявою позивачки від 09.03.2026 за реєстраційним номером 71862778, а також наявність підстав для зобов`язання відповідача повторно розглянути цю заяву та провести реєстраційні дії.
Надаючи правову оцінку цим правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд застосовує такі норми чинного законодавства та робить висновки по суті спору.
Частиною 2 статті 19 Конституції України унормовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулюються Законом України від 01.07.2004 №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон №1952-IV).
Згідно зі статтею 2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 10 Закону №1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 10 Закону №1952-IV державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.
Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав (частина перша статті 11 Закону №1952-IV).
Згідно з частиною восьмою статті 18 Закону №1952-IV державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Відповідно до частини першої статті 22 Закону №1952-IV документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав (абзац перший частини другої статті 24 Закону №1952-IV). Згідно з пунктом 4 частини першої статті 24 Закону №1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.
Умови, підстави та процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначено Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (далі - Порядок №1127). 
Пунктом 18 Порядку №1127 визначено, що за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування (пункт 23 Порядку №1127).
Щодо правомірності рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій суд зазначає таке.
Як установлено судом, підставою для прийняття оскаржуваного рішення про відмову №83724867 від 12.03.2026 стало те, що з-поміж поданих із заявою від 09.03.2026 документів наявні документи, у яких власником зазначено іншу особу (свідоцтво про право власності р.№4252 від 24.09.1980, що є реєстраційним посвідченням на квартиру), а також те, що в поданому примірнику рішення Личаківського районного суду м. Львова у справі №463/4380/17 від 17.05.2018 була відсутня відмітка про дату набрання ним законної сили, унаслідок чого державний реєстратор дійшов висновку про неможливість встановити набуття позивачкою права власності.
Суд зауважує, що за приписами пункту 4 частини першої статті 24 Закону №1952-IV самостійною і достатньою підставою для відмови у державній реєстрації прав є неможливість встановити за поданими документами набуття, зміну або припинення речових прав. 
При цьому обов`язок подати документи, які відповідають вимогам законодавства і дають змогу встановити відповідне речове право, покладається на заявника, а державний реєстратор розглядає документи в тому обсязі, в якому їх подано заявником, і не наділений повноваженнями самостійно доповнювати чи змінювати перелік поданих документів.
Матеріалами справи підтверджується, що позивачка разом із заявою від 09.03.2026 подала, поряд із судовими рішеннями та свідоцтвом про право на спадщину, також документи, які не підтверджують право власності позивачки на спірний житловий будинок, зокрема свідоцтво про право власності №4252 від 24.09.1980 (реєстраційне посвідчення на квартиру), у якому власником зазначено іншу особу. Крім того, у поданому примірнику рішення суду у справі №463/4380/17 від 17.05.2018 була відсутня відмітка про дату набрання ним законної сили, наявність якої на копії судового рішення передбачена пунктом 3 розділу XI Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 №814.
За таких обставин суд доходить висновку, що на момент прийняття оскаржуваного рішення державний реєстратор, діючи в межах повноважень, наданих статтями 10, 11, 24 Закону №1952-IV, за результатом розгляду поданих заявником документів мав правові підстави для відмови у проведенні реєстраційних дій з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 24 Закону №1952-IV. Оскаржуване рішення №83724867 від 12.03.2026 містить вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з обґрунтуванням їх застосування, як цього вимагає пункт 23 Порядку №1127, а тому відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.
Доводи позивачки про те, що реєстраційні дії на підставі судових рішень мали бути проведені відповідачем у порядку статті 31-1 Закону №1952-IV без подання відповідної заяви заявником, суд відхиляє. Підпунктом 1 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.10.2016 №1666-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності» передбачено, що до запровадження інформаційної взаємодії між Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Єдиним державним реєстром судових рішень, а також у разі проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, що набрали законної сили, до запровадження відповідної інформаційної взаємодії реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться за зверненням заявника. Про те, що така взаємодія у спірних правовідносинах відсутня, свідчить і те, що позивачка самостійно подала відповідну заяву. Отже, обов`язку провести реєстраційні дії без заяви заявника у відповідача не виникло.
Щодо вимоги про зобов`язання повторно розглянути заяву від 09.03.2026 та провести реєстраційні дії, суд зазначає таке.
Суд враховує, що за приписами частини першої статті 11 Закону №1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. 
За результатом розгляду кожної окремо поданої заяви приймається окреме рішення. Для прийняття іншого рішення за наслідками усунення недоліків, зазначених у рішенні про відмову, заявнику належить подати нову заяву про державну реєстрацію прав, на що прямо вказано у самому рішенні про відмову №83724867 від 12.03.2026.
Крім того, судом установлено, що після звернення до суду з цим позовом позивачка скористалася наданим їй частиною третьою статті 24 Закону №1952-IV правом на повторне звернення та 12.05.2026 подала до відповідача нову заяву про державну реєстрацію прав за реєстраційним номером 73023869, за результатом розгляду якої державним реєстратором зареєстровано за позивачкою право власності на 2/3, 1/6 та 1/6 частки спірного житлового будинку, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.06.2026. Отже, право власності позивачки на спірне нерухоме майно на час вирішення справи є зареєстрованим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а обраний позивачкою спосіб захисту у вигляді зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву від 09.03.2026 за реєстраційним номером 71862778 за встановлених обставин не спроможний відновити будь-яке порушене право позивачки, оскільки мета, задля якої подавалася ця заява, вже досягнута шляхом реєстрації права власності за іншою заявою.
З огляду на наведене, вимога позивачки про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву від 09.03.2026 за реєстраційним номером 71862778 та провести реєстраційні дії задоволенню не підлягає.
У контексті реєстрації відповідачем за позивачкою права власності на підставі нової заяви від 12.05.2026 суд звертає увагу на таке.
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.
Буквальний зміст наведеної норми дає змогу дійти висновку, що закриття провадження у справі з цієї підстави можливе лише у разі усунення суб`єктом владних повноважень порушень, щодо яких власне виник спір у справі.
Суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.06.2024 у справі №380/18933/21, ухваленій за участю того самого відповідача - Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, відповідно до якого у разі, коли відповідач не вчиняв дій, направлених на виправлення становища, що обумовило звернення з позовом до суду, а фактично здійснив реєстрацію за іншою заявою заявника, виникають нові правовідносини, а тому реєстрація за іншою заявою не може бути розцінена судом як підстава для закриття провадження у справі.
У спірному випадку відповідач не переглядав та не скасовував оскаржуване рішення про відмову №83724867 від 12.03.2026 і не вчиняв дій, спрямованих на виправлення становища, що обумовило звернення позивачки до суду. Натомість реєстрація права власності за позивачкою здійснена за іншою (новою) заявою від 12.05.2026 за реєстраційним номером 73023869 з урахуванням усунення заявником недоліків раніше поданих документів, тобто у межах нових правовідносин. За таких обставин державна реєстрація права власності за позивачкою на підставі іншої заяви не може бути розцінена як виправлення відповідачем оскаржуваного порушення, а отже підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України відсутні. Відтак спір підлягає вирішенню по суті.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно з частиною першою статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та з урахуванням установлених обставин справи, суд доходить висновку, що оскаржуване рішення державного реєстратора №83724867 від 12.03.2026 про відмову у проведенні реєстраційних дій прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законом, за наявності передбаченої пунктом 4 частини першої статті 24 Закону №1952-IV підстави для відмови, а тому підстав для визнання його протиправним та скасування немає. Похідна вимога про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву від 09.03.2026 та провести реєстраційні дії також задоволенню не підлягає. За наведеного у задоволенні позову слід відмовити повністю.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується таким. Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень судові витрати, здійснені стороною, яка не є суб`єктом владних повноважень, стягненню не підлягають. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, підстави для розподілу судових витрат та стягнення сплаченого позивачкою судового збору на її користь відсутні.
Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 262, 295 КАС України, суд
у х в а л и в:
1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.
2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:
Позивачка - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач - Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради (місцезнаходження: вул. Городоцька, 299, м. Львів, 79040; ЄДРПОУ 26526811).
Третя особа - Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (місцезнаходження: вул. Липинського, 54, оф. 8, м. Львів, 79024; ЄДРПОУ 03348525).

Суддя | Андрусів Уляна Богданівна