Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2026 року        м. Рівне

Справа № 569/285/26
Провадження № 33/4815/730/26

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Бевз Т.С. поданою в інтересах ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 12 травня 2026 року, –

ВСТАНОВИВ:

 
Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 12 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
З матеріалів справи вбачається, що 21 грудня 2025 року о 03 год. 14 хв. в м. Рівне по вул. Миколи Карнаухова (Мірющенка), 64, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mersedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest 0477, що підтверджується тестом 2285 від 21 грудня 2025 року, результат огляду становить 1,57 проміле, чим порушив п. 2.9а ПДР України.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі захисник Бевз Т.С. просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Вказує, що результат огляду за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6810 не може вважатися належним доказом, оскільки роздруківка приладу не містить відомостей про температуру навколишнього середовища, що не дає можливості перевірити дотримання умов його експлуатації, а також встановити придатність приладу для проведення вимірювання.
Доводить, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи та підлягає перевірці у сукупності з іншими належними й допустимими доказами, які б безсумнівно підтверджували факт вчинення адміністративного правопорушення.
Вважає, що суд першої інстанції не врахував вимоги законодавства щодо порядку проведення огляду на стан сп`яніння, не перевірив дотримання вимог Інструкції та Порядку проведення такого огляду, а також не дослідив можливість проведення медичного огляду із застосуванням інших методів дослідження, передбачених чинним законодавством.
Стверджує, що наявність у особи окремих ознак, які можуть свідчити про можливий стан сп`яніння, сама по собі не підтверджує перебування її у такому стані, а відповідні висновки повинні ґрунтуватися на належних та достовірних доказах, отриманих із дотриманням встановленої законом процедури.
Зазначає, що згідно відповіді закладу охорони здоров`я ОСОБА_1 після події звернувся за медичною допомогою, під час якої було проведено лабораторне дослідження крові, що встановило вміст алкоголю 0,15 проміле, тобто нижче допустимого показника, що, на думку захисту, спростовує перебування його у стані алкогольного сп`яніння.
Справа призначалася до розгляду на 19 червня 2026 року та 06 липня 2026 року, однак відкладалася за клопотаннями захисника.
На судове засідання, призначене на 06 серпня 2026 року, ОСОБА_1 та захисник Бевз Т.С. знову не з`явилися, водночас від захисника повторно надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КУпАП, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
Крім того, ч. 2 ст. 268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою.
За наведених обставин, а також з метою розгляду справи в розумні строки, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та захисник Бевз Т.С.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та постанову суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Так, приписами ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно приписів ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
При прийнятті постанови щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції вказані вимоги закону було дотримано.
Висновки суду про доведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на сукупності зібраних в справі та досліджених в судовому засіданні достатніх та достовірних доказах, яким дана правильна юридична оцінка.
Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння при встановлених судом обставинах підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 546630 від 21 грудня 2025 року (а.с. 1); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого результат огляду позитивний – 1,57‰ проміле (а.с. 6); результатом тесту №2285, проведеного за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6810, згідно якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння – 1,57‰ проміле (а.с. 5); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого огляд у медичному закладі не проводився (а.с. 7); відеоматеріалами з нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксовано проходження огляду на місці зупинки (файл c0awg, час: 07:20), згоду водія з результатами огляду та його відмову від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я (файл c0awg, час: 07:48). Крім того, під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 повідомив, що вживав алкогольні напої (файл c0awg, час: 07:45).
Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, які в процесі доказування не встановлюються від людей і не залежать від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.
Так, апеляційний суд виходить з того, що проходження огляду у на місці зупинки і зафіксовано відеозаписом безперервно, а тому відеозапис, долучений до матеріалів справи, є належним та допустимим доказом.
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до апеляційної скарги додано не було. 
Доводи захисника про те, що згідно відповіді закладу охорони здоров`я ОСОБА_1 після події звернувся за медичною допомогою, під час якої лабораторним дослідженням крові встановлено вміст алкоголю 0,15 проміле, що, на думку сторони захисту, спростовує перебування його у стані алкогольного сп`яніння, є безпідставними.
Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладі охорони здоров`я здійснюється не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його проведення. Крім того, такий огляд і складення висновку за його результатами проводяться обов`язково у присутності поліцейського.
Матеріали справи свідчать, що лабораторне дослідження крові, на яке посилається сторона захисту, було проведено за відсутності працівника поліції. Таким чином, зазначене дослідження не відповідає вимогам ст. 266 КУпАП щодо порядку проведення огляду на стан сп`яніння та не може вважатися належним доказом, який підтверджує або спростовує перебування особи у стані алкогольного сп`яніння на момент керування транспортним засобом.
Більше того, саме по собі звернення особи до закладу охорони здоров`я з власної ініціативи після завершення передбаченої законом процедури огляду не є медичним оглядом на стан сп`яніння у розумінні ст. 266 КУпАП. Відтак результати такого лабораторного дослідження не можуть бути покладені в основу висновку про відсутність у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння на момент вчинення адміністративного правопорушення та не спростовують належних і допустимих доказів, що містяться в матеріалах справи.
Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для скасування судового рішення та не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.ст.33, 38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст. 6 ЄКПЛ, ст. 294 КУпАП, суд, –
П О С Т А Н О В И В:
Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 12 травня 2026 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника Бевз Т.С. – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду     О.І. Полюхович