ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2026 м. Дніпро Справа № 912/259/26
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Віннікова С.В (доповідач)
суддів: Андрейчука Л.В., Левшиної Г.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Глущенка Романа Миколайовича на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.04.2026 (суддя Глушков М.С., повний текст якого підписаний 13.04.2026) у справі № 912/259/26,
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" 
до Фізичної особи-підприємця Глущенка Романа Миколайовича 
про стягнення 59 433,05 грн,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Глущенка Романа Миколайовича про стягнення заборгованості у загальному розмірі 59 433,05 грн, з яких: 46 780,13 грн основного боргу, 7 318,69 грн пені, 3 539,87 грн 7% штрафу, 707,52 грн 3% річних та 1 086,84 грн інфляційних втрат, з покладенням на відповідача судових витрат.
В обґрунтування позовних вимог ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" зазначило, що у зв`язку із невиконанням умов Договору постачання природного газу №КК8-20-011 від 02.01.2020 з додатковими угодами від 03.01.2020 №1, від 30.04.2020 №2, від 28.05.2020 №3, від 25.08.2020 №4, від 25.09.2020 №5, від 12.04.2024 №6 в частині сплати заборгованості за спожитий газ з ФОП Глущенка Р.М. підлягає стягненню відповідна заборгованість.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 07.04.2026 у справі №912/259/26 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Глущенка Романа Миколайовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" 46 780,13 грн основного боргу, 7 318,69 грн пені, 3 539,87 грн 7% штрафу, 707,52 грн 3% річних та 1 086,84 грн інфляційних втрат, а також 2 662,40 грн судового збору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Глущенка Романа Миколайовича та її узагальнені доводи 

Не погодившись із зазначеним рішенням до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулась Фізична особа-підприємець Глущенко Роман Миколайович, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.04.2026 у справі №912/259/26 повністю та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник зазначає, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин справи, що суперечить вимогам ст. 236 ГПК України. Судом першої інстанції безпідставно покладено в основу рішення відомості Інформаційної платформи ТОВ «Оператор ГТС України», оскільки скаржник ніколи не створював та не використовував особистий електронний кабінет на цій платформі, а отримання рахунків та актів протягом понад 10 років відбувалося виключно в паперовій формі через представника газопостачальної організації. Наведені висновки суду про споживання відповідачем 1865,00 куб. м природного газу у червні 2025 року є помилковими та не підтвердженими належними доказами, оскільки в спірний період газове обладнання було відключено від мережі живлення, а фактичне споживання газу не здійснювалося взагалі. Нарахований обсяг у 1865 куб. м за один літній місяць є фізично неможливим для даного об`єкта та побутового обладнання, а некоректні дані в системі є наслідком технічного збою (помилки або вірусного ураження) програмного забезпечення. При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які докази конкретних показань лічильника, на підставі яких позивачем було визначено вказаний обсяг.
Крім того, скаржник наголошує на необхідності застосування усталеної практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою особа не може відповідати за помилки суб`єктів публічного права та державних органів, а такі помилки не повинні виправлятися за рахунок громадянина. Оскільки ТОВ «ГК «Нафтогаз України» є суб`єктом публічної сфери (100% акцій належать державі), саме на позивача та його підпорядковані підрозділи покладається обов`язок перевірки та усунення очевидних помилок у розрахунках за наявності справного лічильника. Також скаржник спростовує висновок суду першої інстанції щодо його бездіяльності стосовно коригування відомостей, вказуючи на неодноразове вжиття заходів врегулювання розбіжностей шляхом направлення письмових звернень та пропозицій як до позивача, так і до його філій, що підтверджується матеріалами справи.
Також, позивач надавав до суду письмові пояснення, в яких він посилається на правову позицію Верховного Суду (постанови у справах № 927/319/24 та № 904/3866/21) щодо незаконності донарахування природного газу за відсутності факту його реального споживання та обов`язку суду встановити фактичний обсяг розподіленого газу. Скаржник зазначає, що лише за його власним запитом від 10.06.2026 він отримав відповідь від 25.06.2026, з якої з`ясував, що спірний обсяг у 1865 куб. м був донарахований на підставі Акта про порушення № 13 від 19.06.2025 (щодо пропущення строку повірки лічильника). Вказаний Акт позивачем приховано та не надано суду першої інстанції, що порушило принцип змагальності та позбавило відповідача права на подання зустрічного позову про його оскарження, а сам Акт наразі є предметом розгляду в іншій судовій справі № 912/978/26. Скаржник наголошує, що необлікований (донарахований) об`єм газу за своєю правовою природою є збитками Оператора ГРМ (ст. 22 ЦК України, ст. 224 ГК України), проте позовних вимог про стягнення збитків заявлено не було. Посилаючись на правові висновки Великої Палати Верховного Суду та Касаційного господарського суду (справи № 147/66/17, № 914/1954/20), скаржник вказує на грубе порушення позивачем принципу добросовісності та доктрини заборони суперечливої поведінки, у зв`язку з чим просить врахувати додаткові пояснення, поновити строк на подання нових доказів та задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі.
Разом з тим, відповідач додатково наголошує на формальному підході суду першої інстанції та недостовірності відомостей Інформаційної платформи ТОВ «Оператор ГТС України» щодо обсягу спожитого газу у червні 2025 року (1865,00 куб. м). Скаржник зазначає, що вказаний обсяг суттєво перевищує річну зумовлену потужність об`єкта (приміщення офісу) за договором, яка становить лише 314 куб. м на рік (фактичне споживання за 2023– 2024 роки 274 куб. м). Судом першої інстанції не враховано показники за попередні місяці (травень 0 куб. м, квітень 16 куб. м тощо), а також той факт, що єдине газоспоживаюче обладнання (опалювальний котел) у червні (поза опалювальним періодом) взагалі не використовувалося. Крім того, скаржник спростовує твердження про нежиття ним заходів щодо коригування даних, вказуючи на тривале листування з позивачем та ТОВ «ГРМУ» (Кропивницькою філією) з серпня 2025 року із запереченнями щодо нарахувань, яке передувало зверненню позивача до суду. Скаржник підкреслює, що спірний обсяг не підтверджений показаннями засобу обліку (лічильника), у зв`язку з чим просить задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи на апеляційну скаргу 

ТОВ «Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" правом на подання відзиву не скористалось. 

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Віннікова С.В. (доповідач), судді Андрейчук Л.В., Левшина Г.В.
Ухвалою суду від 11.05.2026 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Глущенка Романа Миколайовича на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.04.2026 по справі № 912/259/26 залишено без руху, апелянту надано 10 днів з дня отримання ухвали усунути вказані недоліки апеляційної скарги, а саме доплатити судовий збір у сумі 999,00 грн на відповідні реквізити суду апеляційної інстанції, докази чого надати суду.
Через відділ документального забезпечення 22.05.2026 у строк для усунення недоліків від скаржника надійшла заява до якої долучено платіжну інструкцію про сплату судового збору у сумі 999,00 грн.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Глущенка Романа Миколайовича на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.04.2026 по справі № 912/259/26. Розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).
Частинами 1, 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

Встановлені судом обставини справи

Судом першої інстанції встановлено, що 02.01.2020 між ТОВ "ГК "Нафтогаз України" (далі - Постачальник) та ФОП Глущенком Р.М. (далі - Споживач) укладено договір постачання природного газу №КК8-20-011 (далі - Договір, а.с. 17-20), за умовами п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ (за кодом згідно УКТЗЕД 2711 21 00 00), власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.
Загальний замовлений обсяг постачання газу за Договором становить 0,505 тис. куб.м, у тому числі по розрахункових періодах (помісячно) з січня по грудень, зазначених у п. 1.2. Договору.
Відповідно до п. 2.6. Договору приймання-передача газу, поставленого Постачальником та прийнятого Споживачем у розрахунковому періоді, оформлюється шляхом підписання та скріплення печаткою (за наявністю) акта приймання-передачі природного газу, в якому зазначаються фактичні обсяги спожитого газу та його вартість.
Ціна газу та порядок розрахунку визначено в розділі 3 Договору.
За п. 3.6. Договору оплата за цим Договором здійснюється Споживачем на рахунок Постачальника у наступні строки: 100% суми платежу за газ до 25 числа місяця, що передує розрахунковому періоду (газовому місяцю).
Згідно з п. 3.8. Договору остаточний розрахунок по оплаті вартості фактично поставленого газу здійснюється до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, на підставі акта (актів) приймання-передачі природного газу.
Фактом оплати за цим Договором є дата зарахування коштів на поточний рахунок Постачальника (п. 3.11. Договору).
У підпункті 4.2.1. п. 4.2. Договору передбачено, що Споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу та інших платежів згідно з умовами цього Договору.
Пунктом 6.2. Договору встановлено, що в разі порушення Споживачем порядку та строків оплати поставленого Постачальником газу/інших платежів, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла протягом періоду, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення, а у випадку прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків від суми простроченої заборгованості.
Розділом 9 Договору передбачено застосування електронного цифрового підпису.
Відповідно до п. 9.1., 9.3. Договору сторони на підставі ч. 3. ст. 207 та ст. 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) домовилися про можливість вчинення, підписання, укладання в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису даного Договору, додатків до нього, додаткових угод, актів приймання-передачі газу, первинної бухгалтерської документації, актів звірки взаєморозрахунків та інших документів, пов`язаних із виконанням Договору. Сторони домовилися, що будь-який правочин, який буде вчинений (укладений, підписаний) відповідно до умов даної Угоди із застосуванням Сторонами (однією із Сторін) відповідного електронного цифрового підпису вважається вчиненим з додержанням письмової форми правочину в розумінні ст. 207 ЦК України.
Згідно з п. 10.1. Договору строк його дії: у частині постачання природного газу - до 31 грудня 2020 року; в частині розрахунків між сторонами - до повного їх виконання.
Підпунктом 10.1.1. Договору передбачено, що Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії Договору жодною зі Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому Сторони мають внести зміни до Договору щодо планових об`ємів постачання газу на продовжений строк.
Пунктом 10.14. Договору сторони погодили, що всі повідомлення, заявки, графіки, які стосуються добового та місячного балансування, коригування замовлених обсягів постачання, вважаються наданими Споживачем належним чином, якщо вони оформлені уповноваженими особами Споживача та передані в оригіналі Постачальнику та/або надіслані уповноваженими особами Споживача електронною поштою на адреси уповноважених осіб Постачальника.
У Договорі зазначено ЕІС - код ФОП Глущенка Р.М." - 56XO0007WFBIX009.
Договір підписаний сторонами та скріплено печатками.
03.01.2020 додатковою угодою №1 доповнено розділ 3 Договору "Ціна газу та порядок проведення розрахунків" п. 3.12 виклавши його в наступній редакції:
"3.12. Переплата, яка виникла у Споживача перед Постачальником станом на 01.01.2020 року в сумі 1 067,22 грн за природний газ відповідно до умов договору № КК8-018 від 28.09.2018 зараховується в рахунок оплати за природний газ на наступний розрахунковий період відповідно до умов цього Договору". Решта умов Договору залишається незмінною і обов`язковою для виконання Сторонами (а.с. 20 з обороту).
30.04.2020 додатковою угодою №2 на підставі п. 10.4 Договору Сторони дійшли взаємної згоди внести зміни до п. 3.3. та 3.4. Договору, виклавши їх у наступній редакції:
"3.3. До ціни газу, визначеної у п. 3.1. цього Договору (додатковими угодами до Договору), додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3013 - 136,58 грн за 1000 куб. м на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 163,89 грн за 1000 куб. м. на добу".
"3.4. Споживач за розрахунковий період зобов`язується сплачувати за цим Договором вартість газу яка складається з ціни, визначеної у п. 3.1. цього Договору (додатковими угодами до нього), та тарифу на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, визначеного у п. 3.3. цього Договору" (а.с. 21).
28.05.2020 додатковою угодою №3 на підставі п. 3.2., 10.4. Договору Сторони дійшли взаємної згоди внести зміни до п. 3.1. Договору, виклавши його у наступній редакції:
"3.1. Ціна за 1000 куб.м газу за цим Договором становить - 3 750,00 грн, крім того ПДВ (20%) - 750,00 грн, всього разом з ПДВ - 4 500,00 грн". Сторони погодили, що ціна за 1000 куб.м газу, вказана в п. 3.1. цієї Додаткової Угоди встановлюється з 01.06.2020 (а.с. 21 з обороту).
25.08.2020 додатковою угодою №4 на підставі п. 3.2., 10.4. Договору Сторони дійшли взаємної згоди внести зміни до п. 3.1. Договору, виклавши його у наступній редакції:
"3.1. Ціна за 1000 куб.м газу за цим Договором становить - 4 075,00 грн", крім того ПДВ (20%) - 815,00 грн", всього разом з ПДВ - 4 890,00 грн". Сторони погодили, що ціна за 1000 куб.м газу, вказана в п. 3.1. цієї Додаткової Угоди встановлюється з 01.09.2020 (а.с. 22).
25.09.2020 додатковою угодою №5 у п. 2 сторони домовились внести зміни до пунктів 3.1., 3.2. та 3.3. розділу 3 Договору, виклавши їх у наступній редакції: "3.1. Ціна за 1000 куб.м газу за ним Договором на жовтень 2020 року становить - грн, крім того ПДВ (20%) - грн, всього разом з ПДВ - грн".
Ціна за 1000 куб.м газу починаючи з листопада 2020 року та протягом дії цього Договору, публікується/оприлюднюється Постачальником на офіційному сайті Постачальника відповідно до п. 4.4.6. цього Договору.
Сторони домовились, що ціна за 1000 куб.м газу, опублікована/оприлюднена на власному офіційному сайті Постачальника, в порядку п. 4.4.6. цього Договору, є обов`язковою для Сторін за цим Договором та є підставою для визначення вартості природного газу, спожитого Споживачем в місяці постачання природного газу за новою (зміненою) ціною з 01 (першого) числа місяця в якому здійснюється постачання природного газу Постачальником, без оформлення Додаткової угоди до цього Договору."
"3.2. Ціна газу за цим Договором може змінюватись шляхом опублікуовання/оприлюднення Постачальником зміненої/оновленої ціни за 1000 куб.м газу па офіційному сайті Постачальника без оформлення Додаткової угоди до цього Договору. У випадку недосягнення Сторонами згоди щодо ціни газу, Споживач має право змінити постачальника на відповідний період, а Постачальник має право не здійснювати постачання газу Споживачу у відповідному розрахунковому періоді. При цьому, призупинення постачання/споживання замовлених обсягів газу не є розірванням цього Договору."
"3.3. До ціни газу, визначеної у п. 3.1. цього Договору, додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, встановлений постановою ПКРЕКП від 24.12.2019. № 3013 - грн за 1000 куб. м на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ грн за 1000 куб. м. на добу".
Також Сторони домовились доповнити п. 4.4 "Постачальник зобов`язаний" розділу 4 "Права та обов`язки сторін" Договору підпунктом 4.4.6.: на власному офіційному сайті в розділі "для бізнесу" не пізніше 25 числа місяця, що передує місяцю постачання природного газу Споживачу публікувати/оприлюднювати ціну за 1000 куб.м газу, яка є обов`язковою для застосування Сторонами при розрахунках вартості спожитого Споживачем природного газу в місяці постачання за цим Договором."
Пунктом 4 додаткової угоди сторони домовились змінити п. 10.4. розділу 10 цього Договору виклавши його в наступній редакції:
"10.4 Зміни та доповнення до цього Договору (окрім зміни ціни за 1000 куб.м газу в порядку п. 3.1 цього Договору) мають юридичну силу за умов, якщо вони оформлені письмово, зареєстровані і підписані уповноваженими представниками Сторін та скріплені їх печатками (за наявності), з урахуванням особливостей, передбачених Розділом 9 даного Договору" (а.с. 22 з обороту).
12.04.2024 додатковою угодою №6 сторони дійшли згоди доповнити Договір Додатком №1 "Контактні дані і режим роботи кожної контактної точки Постачальника" до Договору, що є Додатком №1 до цієї додаткової угоди.
Додаткові угоди підписано сторонами та скріплено печатками.
На виконання умов Договору у період з листопада 2020 року до червня 2025 року ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" передало у власність ФОП Глущенка Р.М. природний газ на загальну суму 72 928,18 грн за актами приймання - передачі природного газу за відповідні періоди, частина з яких підписана відповідачем особисто з відбитком печатки, решта - направлено ФОП Глущенку Р.М. засобами поштового зв`язку.
Згідно з листом ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" (далі - Оператора ГТС) №ТОВВИХ-25-18133 від 13.11.2025 надано інформацію з Інформаційної платформи Оператора ГТС, відповідно до якої споживач з ЕІС-кодом 56XO0007WFBIX009 був закріплений в Реєстрі споживачів за постачальником ТОВ "ГК "Нафтогаз України" (ЕІС-код: 56X930000008780В) (а.с. 89-90).
Оплату за переданий газ відповідач здійснив лише частково на суму 26 148,05 грн, що підтверджується інформацією по рахунку (а.с. 86-87).
За твердженням позивача заборгованість відповідача за поставлений природний газ складає 46 780,13 грн.
Вказані обставини стали підставою для нарахування пені, штрафу, інфляційних втрат, 3 % річних та звернення до суду з даним позовом.
Відповідач заперечуючи позовні вимоги вказує, зокрема, таке:
- "газ мною не споживався, в позовній заяві відсутні важливі докази – показники лічильника про спожитий газ, позивачем приховано та не надано суду – багато документів (які між нами існують – я надам їх суду в додатках), а також – я фізично не міг спожити таку ВЕЛИЧЕЗНУ кількість газу за червень місяць 2025 року (1865 кубів газу), оскільки: у мене офіс, а не промислове підприємство, і моя річна замовлена потужність за 2025 рік – всього 314 кубів (дивись додаток №13)",
- "1. Газ мною не спожито та газ мені не поставлено
2. Акт №11265 – мною не підписано і підписано не буде, оскільки я не зможу (навіть, якщо захочу) спожити своєю газовою колонкою 1865 кубів газу за місяць
3. Газовий прилад – в червні місяці відключений з розетки взагалі, про це відомо працівникам Горгазу
4. Придатність газового приладу, газосигналізатора, димоходів, вентиляції та інше – перевіряє фахівець газової служби, яка не виявляла порушень жодного разу за всі 10 років користування газовим приладом
5. Позивачем в позовній заяві не надано показників лічильника – за червень місяць (АБО інший місяць) – в якому мною спожито 1865 кубів газу.
Наголошую – в самий морозний місяць року, при максимальному платежі за газ 1400 грн/міс – моє споживання сягає максимум 90 кубів. Цифра 1865 кубів – є просто не корректною та помилковою".
Також, відповідач зазначає про отримання актів приймання-передачі природного газу, зокрема і акта №11265 від 30.06.2025, рахунків на оплату та вимог позивача про оплату заборгованості та надання ним відповідей з повідомленням про не споживання спірного об`єму газу.
Позивач у відповіді на відзив зазначає, що з наданих до позову листа Оператора ГТС від 13.11.2025 № ТОВВИХ-25-18133 та витягу з інформаційної платформи інформації щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС кодом 56ХО0007WFBIХ009 вбачається, що відповідач спожив за червень 2025 саме ту кількість газу, яка зазначена у позові (1,86500 тис. куб. м).
Відповідач у запереченні на відповідь на відзив також зазначає про помилкову інформацію щодо споживання природного газу за червень місяць 1865 кубів.
За наслідками розгляду позову Господарським судом Кіровоградської області прийнято оскаржуване рішення у даній справі. 
Приймаючи оскаржуване рішення місцевий господарський суд виходив з обґрунтованості та доведеності вимог позивача. 

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Колегія суддів констатує, що причиною звернення з апеляційною скаргою стала незгода відповідача з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції та вимога його cкасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши апеляційну скаргу без повідомлення сторін, колегія суддів зазначає наступне.
Закон України "Про ринок природного газу" (далі - Закон) встановлює, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором (ч. 1 ст. 1 Закону).
Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу (ч. 3 ст. 12 Закону).
Згідно зі ст. 13 Закону споживач має право, зокрема, на вільний вибір постачальника, та зобов`язаний укласти договір про постачання природного газу і забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом.
За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частина перша статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Згідно зі ст. 662, 663, 689, 691-692 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором та у встановлений договором строк. В свою чергу, покупець зобов`язаний прийняти товар та оплатити його за ціною, встановленою в договорі та в обумовлений строк. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
За приписами ст. 530 ЦК України одним із принципів належного виконання зобов`язання, є його виконання у встановлений договором строк (термін). Так, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.
Статтею 549 ЦК України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Окрім того, відповідно до положень ст. 625 ЦК України правовими наслідками порушення грошового зобов`язання є нарахування процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат. Згідно з ч. 2 наведеної норми боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Господарським судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 02.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (позивач, постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Глущенком Романом Миколайовичем (відповідач, споживач) укладено Договір постачання природного газу № КК8-20-011 (зі змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами № 1 від 03.01.2020, № 2 від 30.04.2020, № 3 від 28.05.2020, № 4 від 25.08.2020, № 5 від 25.09.2020, № 6 від 12.04.2024; далі - договір).
Згідно з п. 1.1. договору Постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.
Відповідно до п. 2.6. договору приймання-передача газу, поставленого Постачальником та прийнятого споживачем у розрахунковому періоді, оформлюється шляхом підписання та скріплення печаткою акта приймання-передачі природного газу, в якому зазначаються фактичні обсяги спожитого газу та його вартість.
Згідно з п. 2.7. договору для складання акта приймання-передачі природного газу за підсумками розрахункового періоду постачальник використовує дані з Інформаційної платформи Оператора ГТС не раніше 9 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом.
Згідно з п. 3.6. договору оплата за цим договором здійснюється споживачем на рахунок Постачальника у наступні строки: 100% суми платежу за газ до 25 числа місяця, що передує розрахунковому періоду (газовому місяцю).
Відповідно до п. 3.8. договору остаточний розрахунок по оплаті вартості фактично поставленого газу здійснюється до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, на підставі акта (актів) приймання-передачі природного газу. 
Згідно з пп. 4.2.1. п. 4.2. договору споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу та інших платежів згідно з умовами цього Договору.
Пунктом 6.2. договору встановлено, що в разі порушення споживачем порядку та строків оплати поставленого постачальником газу/інших платежів, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла протягом періоду, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення, а у випадку прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків від суми простроченої заборгованості. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наданими матеріалами, на виконання умов договору позивач у період з листопада 2020 року по червень 2025 року передав у власність відповідача природний газ загальним обсягом 3 138 куб. м на загальну суму 72 928,18 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу та відомостями з Інформаційної платформи Оператора ГТС.
Натомість Відповідач оплату за отриманий газ здійснив лише частково на суму 26 148,05 грн.
За таких обставин, підсумкова заборгованість відповідача перед позивачем за договором склала 46 780,13 грн (72 928,18 грн - 26 148,05 грн = 46 780,13 грн).
Колегія суддів зазначає, що правове регулювання та функціонування Інформаційної платформи оператора газотранспортної системи регулюється положеннями Кодексу Газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2493 "Про затвердження Кодексу газотранспортної системи" (у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).
За змістом Кодексу ГТС: - відбір/споживання/подача, що вимірюється щодобово – це обсяг природного газу, облік якого здійснюється комерційним вузлом обліку природного газу в установленому порядку, обладнаним системою дистанційної передачі даних; - інформаційна платформа – це електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу (пункт 5 глави 1 розділу І); - з метою уніфікації та однозначної ідентифікації суб`єктів ринку природного газу та точок комерційного обліку, розміщених на об`єктах газової інфраструктури, та для забезпечення спрощення процедур зміни постачальників природного газу та електронного обміну даними між суб`єктами ринку природного газу, на національному рівні використовується система кодування, рекомендована Європейською мережею операторів газотранспортних систем (ENTSOG). Для кодування використовується ЕІС-код. Кожному суб`єкту ринку природного газу та/або точці комерційного обліку може бути присвоєно лише один ЕІС-код (пункт 1 глави 2 розділу IV); - інформаційна платформа має бути доступною всім суб`єктам ринку природного газу та операторам торгових платформ у межах їх прав, визначених цим Кодексом, для забезпечення ними дій, пов`язаних із укладанням угод за короткостроковими стандартизованими продуктами, замовленням, наданням та супроводженням послуг транспортування природного газу, у тому числі для подання номінацій/реномінацій, перевірки величин грошових внесків (фінансової гарантії), а також інших дій, передбачених цим Кодексом.
Для вчинення вищезазначених дій веб-додаток інформаційної платформи має бути доступним у мережі Інтернет цілодобово, сім днів на тиждень.
Суб`єкти ринку природного газу, які уклали (переуклали) з оператором газотранспортної системи договір транспортування, набувають права доступу до інформаційної платформи та статусу користувача платформи з моменту укладення (переукладення) договору. Оператор газотранспортної системи присвоює кожному такому суб`єкту ринку природного газу код користувача платформи та створює на інформаційній платформі інтерфейс такого користувача відповідно до його статусу суб`єкта ринку природного газу (постачальник, оператор газорозподільної системи, оптовий продавець/покупець, оператор газосховищ тощо), про що має повідомити останнього. При цьому додатком до договору визначаються уповноважені особи суб`єкта ринку природного газу (користувача платформи), які будуть мати право доступу до інформаційної платформи від імені користувача платформи (зазначаються їхні адреси електронної пошти та контактні дані), для їх електронної реєстрації, що оформлюється у вигляді повідомлення на створення облікового запису уповноважених осіб користувача платформи за формою, наведеною в додатку 1 до цього Кодексу, до якого додаються у письмовій формі довіреності користувача платформи на кожну уповноважену особу (пункт 2 глави 3 розділу IV); - оператор газотранспортної системи виконує функції адміністратора інформаційної платформи (пункт 5 глави 3 розділу IV); - постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі - Правила постачання природного газу), та за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді. Постачальник, крім постачальника "останньої надії", не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника в розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем (пункт 1 глави 5 розділу IV); - з моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі, постачання природного газу постачальником "останньої надії" та випадків, передбачених цією главою) та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем (пункт 2 глави 5 розділу IV); - реєстрація споживача, що не є побутовим (крім споживача, що здійснює виробництво теплової енергії, та оператора газорозподільної системи), здійснюється автоматично в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи за умови відсутності на інформаційній платформі інформації про відключення або ініціювання діючим постачальником відключення його об`єкта у випадку, якщо діючому постачальнику було зупинено дію чи анульовано ліцензію на постачання природного газу (п. 2 глави 5 розділу IV); - оператор газотранспортної системи на підставі інформації про виміряний за газову добу обсяг природного газу та всі його подачі та відбори, яка надається оператором газорозподільної системи, суміжним газовидобувним підприємством, газовидобувним підприємством, підключеним безпосередньо до газорозподільної системи, оператором газосховищ, оператором установки LNG та прямим споживачем, надає кожному замовнику послуг транспортування природного газу інформацію про його подачі та відбори в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за відповідну газову добу (D) в порядку, встановленому цим розділом. Інформація про відбори в точках виходу до газорозподільних систем надається в розрізі споживачів замовника послуг транспортування (п. 1 глави 1 розділу ХІІ); - відповідальність за своєчасність, повноту і достовірність інформації, що надається відповідно до цього розділу, несе той суб`єкт, на якого покладається обов`язок щодо надання інформації оператору газотранспортної системи відповідно до цього розділу (п. 4 глави 1 розділу ХІІ); - оператор газорозподільної системи, суміжне газовидобувне підприємство, газовидобувне підприємство, підключене безпосередньо до газорозподільної системи, оператор газосховищ, оператор установки LNG та прямий споживач надають оператору газотранспортної системи інформацію про фактичні обсяги подач або відборів/споживання, що вимірюються протягом доби та щодобово, не пізніше ніж за одну годину до закінчення строку надання такої інформації оператором газотранспортної системи замовникам послуг транспортування природного газу згідно з пунктом 1 глави 5 цього розділу (п. 1 глави 4 розділу ХІІ).
Отже, законодавством визначено механізм функціонування Інформаційної платформи, а також права та обов`язки осіб, які є її користувачами, у тому числі осіб, які відповідальні за своєчасність, повноту і достовірність інформації, яка вноситься до неї. Зокрема відповідальність покладена на того суб`єкта, на якого покладається обов`язок щодо надання інформації оператору газотранспортної системи, тобто, з-поміж інших, на оператора газорозподільної системи (у спорі таким оператором являється ВАТ "Кіровоградгаз"). Відповідною інформацією є (серед іншої) об`єм постачання та споживання природного газу cпоживачем за розрахунковий період, який визначається за даними оператора газорозподільної мережі за підсумками розрахункового періоду, у зв`язку з чим об`єм спожитого споживачем природного газу, переданий таким оператором (оператором ГРМ) до Інформаційної платформи використовується постачальником природного газу для розрахунку його вартості. При цьому належним та допустимим доказом споживання природного газу є відомості наявні в Інформаційній платформі, які внесені до неї оператором газорозподільної мережі.
Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що відомості, наявні в Інформаційній платформі Оператора ГТС, які внесені до неї Оператором ГРМ за підсумками розрахункового періоду, є належним та допустимим доказом споживання природного газу (ст. 76, 77 ГПК України).
Суд першої інстанції встановив, що відповідач зареєстрований у Реєстрі споживачів постачальника ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", що підтверджується листом ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" №ТОВВИХ-25-18133 від 13.11.2025 та витягом з інформаційної платформи.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з листа ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" № ТОВВИХ-25-18133 від 13.11.2025 та доданих до нього витягів з Інформаційної платформи щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XO0007WFBIX009 (ФОП Глущенко Р.М.), за відповідачем у період з листопада 2020 року по червень 2025 року включно загалом обліковано споживання природного газу в обсязі 3 138,00 куб. м на загальну суму 72 928,18 грн. З зазначеного загального обсягу споживання у спірному розрахунковому періоді з 01.06.2025 по 30.06.2025 за відповідачем обліковано відбір природного газу в обсязі 1 865,00 куб. м. 
З урахуванням здійснених відповідачем оплат на загальну суму 26 148,05 грн, підсумкова невиконана заборгованість за поставлений у вказані періоди газ склала 46 780,13 грн, яка і є предметом стягнення у даній справі
Щодо доводів скаржника про відсутність фактичного споживання у червні 2025 року (неробочий стан газового обладнання) відповідач, маючи вільний доступ до Інформаційної платформи та будучи обізнаним про нарахування обсягу 1 865 куб. м за червень 2025 року, не довів суду вжиття самостійних та належних заходів стосовно коригування цих відомостей у порядку, встановленому законодавством, шляхом звернення до Оператора ГРМ або скасування запису платформи в судовому порядку. Усні заперечення відповідача про те, що газове обладнання у червні 2025 року не працювало, за відсутності офіційного акта Оператора ГРМ про відключення/опломбування об`єкта у червні 2025 року, не спростовують відомостей Інформаційної платформи (стандарт вірогідності доказів, ст. 79 ГПК України).
Щодо доводів скаржника про подвійне нарахування через існування суміжної справи № 912/978/26, колегія суддів зазначає, що у справі № 912/978/26 за позовом Кропивницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» предметом розгляду є стягнення вартісного виразу необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу за актом про порушення № 13 від 19.06.2025 за період з 01.08.2024 по 01.06.2025. Натомість у справі № 912/259/26 позивач (ТОВ «ГК «Нафтогаз України») стягує сальдо заборгованості за договором постачання природного газу № КК8-20-011 за розрахунковий період з листопада 2020 року до червня 2025 року, з урахуванням розрахунків за період з листопада 2020 року по червень 2025 року. Таким чином, розрахункові періоди нарахування у справах № 912/978/26 та № 912/259/26 не перетинаються, що повністю спростовує твердження скаржника про подвійне стягнення коштів за один і той самий період.
Щодо неповернення підписаного Акта № 11265 від 30.06.2025 в силу п. 2.7. договору та Кодексу ГТС, підставою для визначення вартості поставленого газу є саме відомості Інформаційної платформи Оператора ГТС. Відмова споживача від підписання акта приймання-передачі за відсутності внесених Оператором ГРМ змін до платформи не звільняє відповідача від обов`язку оплатити фактично облікований за ним обсяг природного газу.
Щодо нарахованих штрафних санкцій оскільки факт прострочення виконання грошового зобов`язання з боку відповідача доведений матеріалами справи, суд першої інстанції обґрунтовано застосував до відповідача відповідальність, передбачену п. 6.2. Договору та ст. 625 ЦК України, стягнувши 7 318,69 грн пені, 3 539,87 грн 7% штрафу, 707,52 грн 3% річних та 1 086,84 грн інфляційних втрат. Розрахунок позивача є арифметично правильним, відповідає вимогам ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та скаржником контррозрахунком не спростований.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався принципу пропорційності та справедливості. Підстав для переоцінки встановлених обставин немає. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду.
Згідно зі статтями 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання ст. 79 ГПК України.
Підсумовуючи вищенаведене, судова колегія вважає, що викладені в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування судового рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються належними доказами і ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм права, що у сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006" Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Отже, доводи заявника апеляційної скарги про неповне з`ясування інших обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування статей 509, 525, 526, 530, 610, 626, 628, 629 Цивільного кодексу України, а також статей 76,77 Господарського процесуального кодексу України не знайшли свого підтвердження.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Судові витрати

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно ст. 129 ГПК України, покладаються на скаржника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Глущенка Романа Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.04.2026 по справі № 912/259/26 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.
Повна постанова складена та підписана 26.08.2026.

Головуючий суддя С.В. Вінніков

Суддя Л.В. Андрейчук

Суддя Г.В. Левшина