Справа № 504/1213/26 
Номер провадження 1-кп/504/497/26

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.07.2026 року | с-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №22026160000000177 від 12.03.2026 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.436-2, ч.1 ст.161 КК України,
встановив:
В провадженні Доброславського районного суду Одеської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №22026160000000177 від 12.03.2026 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.436-2, ч.1 ст.161 КК України.
09.04.2026 року прокурор відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про обрання (продовження) обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 діб. Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки: заборонити обвинуваченому залишати місце свого мешкання у період з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби; прибувати за першою вимогою на визначений час до суду; утримуватись від спілкування зі свідками та експертом у цьому кримінальному провадженні; повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування); не відлучатися за межі Одеської області без дозволу суду; здати на зберігання уповноваженому органу закордонний паспорт або та інші документи, які дають право на виїзд за кордон.
В судовому засіданні прокурор Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 підтримав зазначене клопотання та пояснив, що підставами для застосування зазначеного запобіжного заходу є наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та застосування більш м`якого запобіжного заходу унеможливить запобіганню ризикам, зазначеним у ньому.
28.05.2026 року захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_7 через систему «Електронний суд» звернувся з запереченнями на клопотання прокурора про обрання (продовження) обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, в яких просив відмовити у задоволенні зазначеного клопотання та застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме: особисте зобов`язання.
22.07.2026 року захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_7 через систему «Електронний суд» звернувся з клопотанням, в якому просив провидити підготовче судове засідання, призначене на 25.06.2026 року у його відсутність, а також здійснювати розгляд клопотання прокурора про обрання (продовження) обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у його відсутність.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора та просили відмовити у його задоволенні. 
Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд, за клопотанням учасників судового провадження, має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Згідно з ч.2 ст.181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Пунктом 1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність.
Нікого не може бути позбавлено свободи, крім, зокрема, законного арешту або затримання особи для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом, і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ домашній арешт як запобіжний захід за суворістю прирівнюється до тримання під вартою.
Як зазначено у п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:
b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;
c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Згідно з положеннями ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, його зміни чи його продовження, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Аналізуючи положення ст.194 КПК України разом із загальними положеннями КПК України щодо судового провадження в суді першої інстанції, можна дійти висновку, що суд не надає оцінку наявності обґрунтованої підозри під час вирішення питання продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження, бо це передбачає оцінку доказів, яка може бути надана судом лише в нарадчій кімнаті на стадії ухвалення остаточного рішення.
Зазначене свідчить про те, що на стадії підготовчого судового засідання суд не може робити висновок щодо обґрунтованості підозри чи то обвинувачення безпосередньо шляхом надання оцінки доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це кримінальне правопорушення. Цими відомостями, на думку суду, є висунуте в передбаченому законом порядку обвинувачення, яке є предметом дослідження суду у майбутньому.
В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.436-2 та ч.1 ст.161 КК України, що відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.
Ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 03.02.2026 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до 28.03.2026 року включно, з забороною залишати місце свого фактичного проживання в період часу з 22:00 год. до 06:00 год., з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Прокурор, у своєму клопотанні посилається на наявність ризиків передбачених п.п 1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, як на підставу обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме:
-переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 
-незаконно впливати на свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 
-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду береться до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, може вдатися до відповідних дій.
Разом із тим, ризик незаконно впливати на свідків, експертів, спеціаліста, а також ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зазначені у клопотанні прокурора, суд вважає недоведеними і не бере до уваги, оскільки перебуваючи на волі, обвинувачений мав таку можливість, однак суду не надано доказів вчинення зазначених дій останнім.
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Наразі, суд вважає можливим обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, на які посилався прокурор у клопотанні, у повній мірі не підтвердились.
Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини , у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки.
Таким чином, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання буде співмірним існуючому ризику, відповідатиме особі обвинуваченого та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин.
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про доцільність застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Відповідно до ч.1 ст.179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України.
Враховуючи вищезазначене, суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:
- прибувати до суду за першою вимогою;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від будь-якого спілкування із свідками, експертами, спеціалістами у даному кримінальному провадженні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.110,131,132,176-178, 182,186,193,194,196,197,314,369-372,392-395 КПК України, суд,
постановив:
У задоволенні клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 щодо обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту - відмовити.
Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком на 2 (два) місяці, а саме до 23.09.2026 року включно, з покладенням наступних обов`язків:
- з`являтись на виклик суду упродовж судового розгляду кримінального провадження, а в разі неможливості з`явитись через поважні причини завчасно повідомити про це;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від будь-якого спілкування із свідками, експертами, спеціалістами у даному кримінальному провадженні.
Копію ухвали вручити учасникам судового розгляду.
Контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурора.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя:      ОСОБА_1