14.09.26
22-ц/812/1455/26
Провадження № 22-ц/812/1455/26 

П О С Т А Н О В А 
іменем України

08 вересня 2026 року      м. Миколаїв
справа № 484/6144/25
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Тищук Н.О.,
суддів: Коломієць В.В., Муругова В.В., 
із секретарем – Чистою В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_1 , подану її представником –
адвокатом Поліщук Майєю Іванівною, 
на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене 01 травня 2026 року суддею Медведєвою Н.А., у приміщенні цього ж суду, (дата складання повного тексту не зазначена), у цивільній справі за позовом 
Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості, 
у с т а н о в и в:
1.Описова частина
Короткий зміст вимог позовної заяви
У листопаді 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 413 217, 11 грн кредитної заборгованості.
Позивач зазначав, що 11.01.2018 відповідачка звернулась до позивача за отриманням банківських послуг та підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Підписуючи Анкету-заяву відповідачка підтвердила свою згоду на те, що така заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між нею та Банком Договір банківського обслуговування (далі - Договір). На виконання умов договору ОСОБА_1 було видано картку номер НОМЕР_1 з терміном дії до 11/21, тип картки - Картка «Універсальна». 
Кредитний ліміт становив - 0,00 грн. 
В порушення умов Договору відповідачка 12.07.2019 здійснила видаткові операції за своїм картковим рахунком, внаслідок чого на її картковому рахунку утворився від`ємний платіжний баланс. 
Вищевказані операції не були прогнозовані для Банку за сумою та часом виникнення, оскільки були ініційовані відповідачкою при кредитному ліміті 0,00 грн та є несанкціонованим овердрафтом.
Станом на 28.08.2025 заборгованість ОСОБА_1 складає 413 217, 11 грн, з яких 276 969, 23грн - прострочена заборгованість за тілом несанкціонованого овердрафту, 136 247, 88грн — заборгованість за простроченими відсотками
Узагальнені доводи інших учасників
У відзиві на позовну заяву відповідачка просила відмовити у задоволенні вимог АТ КБ «ПриватБанк».
Посилалась на те, що у наданій позивачем виписці не відображене здійснене нею поповнення карткового рахунку. 
Зазначала, що 10 липня 2019 року самостійно здійснила поповнення своєї карти готівкою в терміналі самообслуговування за адресою: АДРЕСА_1 , ТЦ «Фонтан Скай» 16 разів, кожного разу вносячи по 19 800 грн, отже на її картковому рахунку було 316 800 грн. 
Того ж дня зняла зі своєї карти у відділенні банку № 40 ЮЖНОГО ГРУ, АДРЕСА_2 кошти в сумі 153 500 грн, але працівник банку невірно провів операцію, і замість фактичного зняття зазначив поповнення карти. Тож на рахунку повинно було відображатися 163 300 грн як залишок. 
Цього ж дня здійснила 9 переказів по 9 045 грн на іншу карту, тобто на загальну суму 81 405 грн. 
Залишок складав 81 895грн. 
Після чого отримала готівкою у 19 відділені банку Южного ГРУ у сумі 66 500 грн. Залишок коштів на карті складав 81 895 грн – 66 500 грн = 15 392 грн.
Пізніше зробила переказ 11 660 грн на карту ОСОБА_2 . 
Станом на 12.07.2019 залишок грошових коштів на карті склав 0 грн, рахунок було закрито. 
Цього ж дня в АТ КБ «ПриватБанк» відбувся технічний збій, в наслідок якого у додатку «Приват24» та у виписці, яка надана позивачем, вказано про помилкову касову операцію, а саме - повернення коштів по помилковій касовій операції згідно заявки хд 24293956 рн 1406847 у сумі 19 800 грн. Ця операція була відображена у додатку «Приват24» вже після закриття карткового рахунку.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 травня 2026 року позов задоволено частково, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» стягнуто 76 969, 23 грн кредитної заборгованості та 4 154, 54 грн судових витрат.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Також з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави стягнуто 1 239, 65 грн судового збору. 
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачка безпідставно заволоділа грошовими коштами банку в сумі 276 969, 23 грн, які були зараховані на її рахунок внаслідок збою програмного забезпечення ресайклінгового банкомату CAOD9031.
Отже, у справі наявні умови для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення: набуття або збереження майна; набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою); відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи.
При цьому проценти за користування коштами стягненню не підлягають, оскільки їх нарахування не передбачено умовами договору.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Поліщук М.І., посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалите нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Також апелянт просила передати справу для розгляду до Одеського апеляційного суду за місцем реєстрації відповідача.
Узагальнені доводи апеляційної скарги
Апеляційна скарга мотивована тим, що деталізована виписка по рахунку відповідача з 10.07.2019 була надана позивачем після закриття судом підготовчого провадження, призначення справи до судового розгляду та висловлення правової позиції відповідача. 
Крім того виписка не може бути належним доказом, так як є внутрішнім документом позивача та була сформована тільки 03.02.2026 року - за спливом шести років так званого несанкціонованого овердрафту.
Позивач стверджує, що ОСОБА_1 фактично внесла лише 39 600 грн, замість реально внесених 316 800 грн, однак жодного належного та допустимого доказу цього суду не надано та цієї обставини відповідач не визнає.
Апелянт наполягає, що відповідач самостійно поповнила власну картку в банкоматі на суму 316 800 грн, це підтверджується наданою банком випискою, в якій чітко відображено, що в розділі «Рахунок» зазначено саме картку відповідача, а в деталях операції вказано, що це «поповнення готівкою своєї карти в терміналі самообслуговування: АДРЕСА_1 ». Банківський термінал прийняв грошові кошти в сумі 316 800 грн та відбулося зарахування коштів на картковий рахунок відповідача. Жодного повідомлення збій у програмі від банку не надходило, банкомат прийняв грошові кошти і зарахував їх на карту відповідача.
Пізніше відповідач ОСОБА_1 зняла зі свого рахунку у відділеннях банку: № 40 ЮЖНОГО ГРУ, АДРЕСА_2 - 153 500 грн та № 19 Южного ГРУ - у 66 500 грн. Касир відділення, який є матеріально відповідальною особою, особисто видала кошти з рахунку відповідачці. Якби коштів не було на рахунку у зв`язку з технічними проблемами банкомату, касир не могла б видати кошти.
Крім того, виписка з карткового рахунку, яка була оформлена в банку та надана особисто відповідачу ОСОБА_1 , не була анульована чи скасована, тому вона має значно більшу перевагу як доказ, ніж виписка, яка сформована банком 03.02.2026.
Виписка з банкоматного журналу за 10.07.2019 та акт службової перевірки від 12.08.2019 також не можуть бути належним доказом, того що було безпідставне зарахування грошових коштів у сумі 277 200 грн. Відео та фото з банкомату, які б підтверджували що відповідач внесла лише 2 а не 16 разів по 19 800 грн відсутні.
Також представник відповідача зазначала, що відповідач діяла добросовісно, орієнтуючись на інформацію, відображену на її рахунку, яка повністю контролюється банком.
Крім того апелянт просила направити справу для розгляду за підсудністю до Одеського апеляційного суду, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою - АДРЕСА_3 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади № 2025/016946473, однак суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про направлення справи для розгляду до Київського районного суду м. Одеси, відповідно до місця реєстрації відповідача. 
Узагальнені доводи інших учасників 
Відзиву на апеляційну скаргу до апеляційного суд не надходило.
2.Мотивувальна частина
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача Істамової І.В., представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Поліщук М.І., дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлені судом першої інстанції обставини справи
Судом встановлено, що 11.01.2018 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої відповідачка погодилась, що підписанням цієї анкети-заяви вона повністю приєдналась до Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті банку у мережі «Інтернет» за адресою privatbank.ua. та які разом з пам`яткою клієнта та тарифами складають договір банківського обслуговування.
На виконання укладеного договору відповідачці надана картка № НОМЕР_1 з терміном дії до 11/21 типу «Універсальна» з кредитним лімітом 0 грн.
Цих обставин відповідачка не спростовувала.
12.07.2019 відповідачка здійснила видаткові операції з карткового рахунку, внаслідок чого виник несанкціонований овердрафт на суму 276 969, 23 грн. На вказану суму банком нараховані відсотки станом на 28.08.2025 року в сумі 136 247, 88грн. 
Відповідно до виписки за договором б/н, складеної 29.08.2025 року, за період з 11.07.2019 року по 28.08.2025 року відбулися операції: 
-11.07.2019 року зняття готівки 66 500 грн; переказ з карти 307 000грн, покупка 21 грн;
- 12.07.2019 року поповнення картки на суму по 19 800 грн 14 разів, покупка 11 660 грн.
Однак, представником відповідача було надано виписку з карткового рахунку, складеного 29.08.2019 року за період з 09.07.2019 року по 29.08.2019 року, з якого вбачається, що:
- 10.07.2019 року відбувалось поповнення готівкою карти в терміналі самообслуговування за адресою АДРЕСА_4 разів по 19 800 грн; - поповнення своєї карти готівкою у відділенні 40 Южного ГРУ АДРЕСА_2 в сумі 153 500 грн; перекази зі своєї карти в сумі 5 025грн, 9 разів у сумі по 9 045 грн;
- 11.07.2019 року повернення коштів за помилковою касовою операцією згідно із заявки хд НОМЕР_2 , списання з карткового рахунку в сумі 307 000 грн, видача готівки у відділенні 19 Южного ГРУ – 66 500 грн;
- 12.07.2019 року переказ на карту ОСОБА_2 – 11 600 грн, переказ коштів на благодійність при розірванні договору 0,06 грн, кредитна частина Р2Р перевід повернення коштів по 19 800 грн 14 разів.
05.12.2019 року відповідач звернулась до начальника Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одеса ГУНП в Одеській області та 13.02.2019 року до прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 щодо вчинення шахрайських дій із її карткою.
Докази на підтвердження внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань суду не надані.
При цьому, згідно висновку службової перевірки за фактом шахрайських дій при внесенні коштів через ресайклінговий банкомат CAOD9031, складеного 12.08.2019 року, затвердженого директором ГРУ РУ 12.08.2019 року, з виписки по картці НОМЕР_1 10.07.2019 року о 15:49 год у ресайклінговому банкоматі CAOD9031, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , вказану карту поповнено на суму 316 800 грн (16 поповнень по 19 800 грн). Однак, відповідно до виписки з банкоматного журналу в банкомат фактично внесено 39 600 грн (2 рази по 19 800 грн). Проте, внаслідок програмного збою ПЗ банкотаму на карту зараховано 316 800 грн. Тобто зарахування в сумі 19 800 грн продубльовано 16 разів. Авторизація в банкоматі відбувалась по карті з введенням коректного пін-коду. Фото з банкомату при проведенні вказаної транзакції відсутні. 10.07.2019 року, через дві години після зарахування коштів, о 15:46 год ОСОБА_1 через касу отримала з карти 153 500 грн у відділенні № 40 Южного ГРУ за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому 10.07.2019 року був піднятий ліміт для зняття готівки по картці відповідачки за сприянням спеціаліста з обслуговування індивідуальних VIP-клієнтів ОСОБА_3 , яка пояснила, що зробила це на прохання ОСОБА_4 . У подальшому з картки відповідачки було переведено 10 платежів на загальну суму 86 000 грн на карту Монобанку, яка належить ОСОБА_4 . Після цього 11.07.2019 року відповідачка зняла зі своєї карти ще 67 165 грн, а 12.07.2019 року переказала 11 660 грн на карту ОСОБА_2 12.07.2019 року було списано дублюючі зарахування в сумі 277 200 грн. таким чином борг склав 276 969, 23грн.
Згідно із випискою з банкоматного журналу ресайклінгового банкомату CAOD9031:
- 10.07.2019 року о 13.11.28 розпочалась транзакція за картою 4149439107709440, 13:12:27 внесені 45 купюр номіналом 100 грн, 49 купюр номіналом 200 грн, 11 купюр номіналом 500 грн. Однак після цього проведені 8 операцій (8*19 800). При цьому о 13:13:02 підтверджено вкладення в банкомат 45 купюр номіналом 100 грн, 49 купюр номіналом 200 грн., 11 купюр номіналом 500 грн в сумі 19 800грн. О 13:13:12 операції по картці 4149439107709440 закінчені. 
- 10.07.2019 року о 16:25:08 розпочалась транзакція за картою 4149439107709440 та в банкомат вкладено 99 купюр номіналом 200 грн, однак проведено 8 операцій (8*19 800), о 16:26:43 підтверджено вкладення 95 купюр номіналом 200 грн, 4 купюр номіналом 200 грн. О 16:26:54 транзакція закінчена. 
Вказане також підтверджується деталізованою випискою по рахунку відповідачки за період з 10.07.2019 року по 10.07.2019 року через банкомат CAOD9031, розташований за адресою: пров. Семафорний, 4 м. Одеса, 10.07.2019 року були зараховані кошти 8 разів по 19 800 грн о 13:12:29, 13:12:30, 13:12:31, 13:12:33, 13:12:35; 13:12:36; 13:12:38, 13:12:38; та 8 разів по 19 800 грн о 16:26:13, 16:26:14, 16:26:14, 16:26:15, 16:26:18, 16:26:19, 16:26:19, 16:26:19. Тобто зарахування коштів відбувалось у різницю у одну-дві секунду або одночасно. При цьому інформація, яка міститься у цій виписці по рахунку, відповідає інформації, яка міститься у інших виписках по рахунку відповідачки.
Позиція апеляційного суду
У частині першій статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Частинами першою, другою статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).
За приписами частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Отже, у справі, що переглядається встановлено, що 11.01.2018 року відповідачка ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» за отриманням банківських послуг та підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Підписуючи Анкету-заяву відповідачка підтвердила свою згоду на те, що така заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між нею та Банком Договір банківського обслуговування. 
На виконання умов договору ОСОБА_1 було видано картку номер НОМЕР_1 з терміном дії до 11/21, тип картки - Картка «Універсальна».
З наданої позивачем виписки з карткового рахунку від 29.08.2019 року, вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 здійснила наступні транзакції:
- 10.07.2019 року поповнення готівкою карти в терміналі самообслуговування за адресою АДРЕСА_4 разів по 19 800 грн; - поповнення своєї карти готівкою у відділенні 40 Южного ГРУ АДРЕСА_2 в сумі 153 500 грн; перекази зі своєї карти в сумі 5 025грн, 9 разів у сумі по 9 045 грн.
Однак, з висновку службової перевірки за фактом шахрайських дій при внесенні коштів через ресайклінговий банкомат CAOD9031, складеного 12.08.2019 року, та з виписки з банкоматного журналу ресайклінгового банкомату CAOD9031 вбачається, що 10.07.2019 року фактично на рахунок ОСОБА_1 було зараховано 39 600 грн - 2 рази по 19 800 грн, а саме: 
-о 13 год 12 хв. 27 сек внесено 45 купюр номіналом 100 грн, 49 купюр 
номіналом 200 грн, 11 купюр номіналом 500 грн; 
-о 16 год 25 хв 08 сек в банкомат вкладено 99 купюр номіналом 200 
грн.
Проте, внаслідок програмного збою ПЗ банкотаму на карту помилково зараховано 316 800 грн.
Зазначені обставини жодними наявними у справі доказами не спростовуються.
Підстав ставити їх під сумнів суд не має.
Жодних дій щодо перевірки правомірності дій працівників банку відповідачка ОСОБА_1 не ініціювала.
У подальшому, 11.07.2019 року з належної відповідачці картки відбулося списання з карткового рахунку в сумі 307 000 грн, видача готівки у відділенні 19 Южного ГРУ – 66 500 грн. 
Отримання цих коштів відповідачка не заперечує.
Однак АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що зазначена транзакція є повернення коштів за помилковою касовою операцією згідно із заявки хд 24293956 рн 1406847, згідно виписки з карткового рахунку.
Крім того, 12.07.2019 року ОСОБА_1 переказала 11 600 грн на карту ОСОБА_2 та 0,06 грн на благодійність при розірванні договору.
Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Відповідно до статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.
Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунка в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.
Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом.
Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.
Відповідно до п.7 розділу X Положення № 705 контроль за рухом і цільовим використанням коштів за рахунками користувачів з використанням електронних платіжних засобів здійснюється власниками цих рахунків. За змістом п.6 розділу VI Положення № 705 та п.14.6. ст.14 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором.
У справі, що переглядається, апеляційний суд вважає доведеним, що відповідачка ОСОБА_1 отримала з належного їй рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» 276 969, 23 грн без достатньої правової підстави.
Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Оскільки правомірності набуття зазначених коштів відповідачкою ОСОБА_1 не доведено, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про стягнення на користь позивача 276 969, 23 грн заборгованості.
Таким чином колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги позивача не спростовують встановлені у справі фактичні обставини.
Отже, висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та фактично зводяться до незгоди відповідачки з висновками суду першої інстанції. При цьому, докази та обставини, на які посилається відповідачка в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права. 
Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, встановлено обсяг прав та обов`язків сторін, застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що склались між сторонами, надано повну, всебічну та об`єктивну оцінку наявним у справі доказам та обґрунтовано задоволено позовні вимоги в частині стягнення отриманих відповідачкою ОСОБА_1 коштів.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням викладеного апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , подана її представником адвокатом Поліщук М.І. не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – залишенню без змін.
Щодо судових витрат
Згідно із підпунктами "б", "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, витрати апелянта ОСОБА_1 , понесені нею при поданні апеляційної скарги, залишаються за її рахунок.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Поліщук Майєю Іванівною, залишити без задоволення.
Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 травня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий     Н.О.Тищук

Судді:      В.В.Коломієць

В.В.Муругов

---------------------------------
Повний текст постанови виготовлено 14 вересня 2026 року