Справа № 464/1809/26
пр.№ 2/464/1838/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2026    Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого – судді Дулебка Н.І.,
секретар судового засідання – Михайлів О.Т., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, –

встановив:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (ТОВ «Споживчий центр») звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №25.05.2025-100001910 від 25.05.2025 у розмірі 9 960 грн. В обґрунтування позовних вимог покликалося на те, що 25.05.2025 між ТОВ «Споживчий Центр» та відповідачем ОСОБА_1 шляхом підписання електронним підписом позичальника одноразовим ідентифікатором, укладено кредитний договір №25.05.2025-100001910. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 3000 грн строком на 217 днів. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач, у свою чергу, порушив зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 9 960 грн, яка підлягає стягненню з відповідача.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. До суду надійшла відповідь на відзив, зокрема у такій представник зазначив, що комісія є платою за окрему послугу, а саме за перерахування кредитних коштів на банківську картку позичальника із використанням сервісу інтернет-еквайрингу, а не прихованим платежем. Закон України «Про споживче кредитування» прямо відносить комісії, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, до загальних витрат за споживчим кредитом, тому їх встановлення не суперечить закону. Покликався на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 363/1834/17, згідно з якою Закон допускає включення комісій до загальних витрат за кредитом. Відповідач, підписавши кредитний договір, підтвердив, що ознайомився з його умовами, у тому числі щодо комісії, та не оскаржив відповідну умову договору. Тому відсутні підстави для відмови у її стягненні. Законом №3498-IX внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», на підставі яких за договорами укладеними з 24.01.2024, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки. Оскільки кредитний договір із відповідачем укладений після набрання чинності зазначеними змінами, вимога про стягнення неустойки є правомірною. Позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи проводити за його відсутності. 
Відповідач, представник відповідача у судове засідання не з`явились, до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача комісії у розмірі 810,00 грн. та неустойки (штрафу) у розмірі 1500,00 грн. Позовні вимоги, які викладені у позовній заяві ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, відповідач визнає частково, а саме в частині стягнення основного боргу в сумі 3 000,00 грн та відсотків 4 650,00 грн. Вважає, що положення договору про встановлення плати за надання кредиту в розумінні комісії у сумі 810 грн є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», оскільки позивач зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. Також вимога про стягнення неустойки за кредитним договором №25.05.2025-100001910 від 25.05.2025 так само не підлягає задоволенню, оскільки розрахунок неустойки проведений позивачем в період дії в Україні воєнного стану, що є неправомірним в силу положень п. 18 Прикінцевих і Перехідних положень Цивільного кодексу України. 
У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Положеннями частин 626, 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (п. 3, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 12, 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Згідно ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Встановлено, що 25.05.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 , шляхом підписання пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти), заявки від 25.05.2025, які підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Е784», укладено кредитний договір №25.05.2025-100001910 від 25.05.2025.
Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісії (пункт 3.1 Пропозиції).
Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах визначених у заявці (пункт 3.3 Пропозиції).
Відповідно до пунктів 1-8 Заявки, яка є невід`ємною частиною кредитного договору №25.05.2025-100001910, дата надання/видачі кредиту – 25.05.2025, сума кредиту – 3 000 грн., строк, на який надається кредит – 217 днів з дати його надання; дата повернення кредиту – 27.12.2025; процентна ставка «Стандарт» – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів; процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0.5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт»; комісія, пов`язана з наданням кредиту – 9% від суми кредиту та дорівнює 270 грн; комісія за обслуговування кредитної заборгованості – 270 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно графіку платежів. Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До Комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які Кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит.
Реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів позичальнику: 5168-74XX-XXXX-3569. 
Позивачем умови договору виконано та надано відповідачу 3000 грн кредиту на карту відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується квитанцією на переказ коштів №20233-1391-220622997 від 25.05.2025.
Згідно із наданою ТОВ «Споживчий центр» розрахунком заборгованості за кредитним договором №25.05.2025-100001910 від 25.05.2025, загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 9960 грн, з яких: 3000 грн – основний борг, 4650 грн – проценти, 810 грн – комісія, 1 500 грн – штраф. 
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України). 
Щодо вимог позивача про стягнення комісії за надання та обслуговування кредиту, суд зазначає наступне.
Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Умовами укладеного між сторонами кредитного договору передбачено стягнення двох видів комісій.
Зокрема, пунктом 8 заявки кредитного договору №25.05.2025-100001910 (кредитної лінії), яка є невід`ємною частиною Кредитного договору, визначено, що комісія, пов`язана з наданням кредиту (економічна сутність плата за надання кредиту) становить 9 % від суми кредиту та дорівнює 270 гривень, нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно графіку платежів.
Пунктом 9 заявки встановлено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості складає 270 гривень у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно з графіком платежів. Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства.
Тобто, умовами кредитного договору визначено сплату комісій за надання кредиту та за обслуговування кредитної заборгованості, що не включає послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства.
З огляду на викладене, нарахування комісій, стягнення яких є предметом позовних вимог, відповідає положенням Закону України «Про споживче кредитування», а тому такі підлягають стягненню з відповідача.
Щодо стягнення неустойку в розмірі 1500 грн. необхідно зазначити на таке. 
За умовами п. 7.6 пропозиції на укладення кредитного договору у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником будь-яких грошових зобов`язань за договором кредитодавець залишає за собою право нарахування неустойки, розмір якої встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. Максимальний розмір неустойки встановлюється законом.
У разі несплати кредиту та/або процентів та/або комісії у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/або процентів та/або комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою, крім випадків, встановлених договором. У разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та/або несплати нарахованих процентів та/або комісії до позичальника може бути застосована неустойка згідно п. 7.6. кредитного договору. Також позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України на вимогу кредитодавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми (база розрахунку) у розмірі, встановленому у Заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору (п 9.1 пропозиції).
Відповідно до п. 17 заявки кредитного договору, за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання нараховується неустойка у розмірі 45 грн.
Так, відповідно до ст. 549 ЦК України та умов кредитного договору (п. 7.6), у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Однак відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, такий неодноразово продовжувався у встановленому законом порядку та на даний час є чинним.
Враховуючи те, що в умовах воєнного стану позичальник (боржник) звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення грошового зобов`язання, суд дійшов висновку, що правові відстави для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача неустойки відсутні. 
Таким чином, позов необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №25.05.2025-100001910 від 25.05.2025 у розмірі 8460 грн., з яких: 3000грн – основний борг, 4650 грн – проценти, 810 грн – комісія. 
Окрім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2 261,17 грн, що пропорційно відповідатиме розміру задоволених позовних вимог. 
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Таким чином, датою ухвалення рішення у справі є дата складення повного судового рішення, а саме 05.08.2026.
Керуючись статтями 12, 81, 89, 142, 200, 247, 263 – 265, 280 – 289Цивільного процесуального кодексу України, суд, –

вирішив:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (ідентифікаційний код 37356833, місцезнаходження – м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А) заборгованість за кредитним договором №25.05.2025-100001910 від 25.05.2025 в розмірі 8 460 (вісім тисяч чотириста шістдесят) гривень. 
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (ідентифікаційний код 37356833, місцезнаходження – м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2 261 (дві тисяч двісті шістдесят одна) гривня 17 копійок. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст судового рішення складено 05.08.2026.

Головуючий         Назарій ДУЛЕБКО