П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 569/8294/25
Провадження № 22-ц/4815/1524/26

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого-судді – Шимківа С.С.,
суддів: – Боймиструка С.В., Ковальчук Н.М.,
секретар судового засідання – Ковальчук Л.В.,

учасники справи: 
позивач –  ОСОБА_1 , 
відповідач –  ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 травня 2026 року (ухвалене у складі судді Панас О.В., повний текст рішення суду складено 12 травня 2026 року) у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, –

в с т а н о в и в :

У квітні 2025 року  ОСОБА_1 , через представника – адвоката Солімчука І.М., звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Позов обґрунтовувала тим, що 27 березня 2025 року вона звернулася до Рівненської державної нотаріальної контори Рівненської області/місто Рівне майдан Незалежності, 7, щоб дізнатися чи заведена спадкова справа щодо ОСОБА_3 . 
Нотаріус ОСОБА_4 повідомила, що 17 лютого 2025 року була заведена спадкова справа щодо ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ; дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання Україна, Рівненська область, місто Рівне; дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_2 ; номер заведеної нотаріусом спадкової справи №70/2025, номер у Спадковому реєстрі № 73664625. 
07 квітня 2025 року нотаріусом Гордійчук В.Т. була винесена постанова № 565/02-31 про відмову у видачі свідоцтва на спадщину за законом на майно, належне ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в зв`язку з пропущенням строків для прийняття спадщини.
Коли ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, про його смерть вона не знала, як і не знали ні його друзі, ні сусіди. Прощання у дворі не було, адже з моргу його, за вказівкою відповідача, завезли на кладовище. 
Оскільки позивачка як волонтер займалася наданням гуманітарної допомоги в Херсонській, Миколаївській, Донецькій та Харківській областях, у встановлений законодавством строк, не змогла звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 
Вважала, що вказані обставини є поважними причинами пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.
Просила суд:
визнати військову агресію російської федерації проти України, що порушила звичайний ритм життя позивача та те, що введення воєнного стану в країні спрямувало позивача стати волонтером та займатися наданням гуманітарної допомоги є поважними причинами пропуску ОСОБА_1 строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори;
визначити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 виданий Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області 16.02.2010 року, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , додатковий строк тривалістю 2 (два) місяці з дня набрання законної сили рішенням суду для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 травня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, задоволено.
Визначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,РНОКПП НОМЕР_2 , додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті її батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , в межах двох місяців з дня набрання рішенням законної сили.
Рішення мотивовано тим, що позивачка, виконуючи громадянський обов`язок займаючись волонтерством, перебувала за межами Рівненської області в період строку прийняття спадщини, відтак не подала своєчасно заяву про прийняття спадщини, а тому наявні правові підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Не погоджуючись із рішенням місцевого суду ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що позивачка є керівницею саме Рівненського офісу ГО "Південна стратегія розвитку", тобто первинно координує роботу з постраждалими, перебуваючи саме у м. Рівне Рівненської області.
Зі змісту наявних у матеріалах справи наказів ГО "Південна стратегія розвитку" вбачається, що перебування позивачки у відрядженні було обмежене конкретно визначеним періодом часу.
Зокрема, впродовж червня 2024 року термін відрядження становив 4 календарні дні; за період двох місяців липня та серпня 2024 року сукупний термін відряджень ОСОБА_1 становив 28 днів; вересня 2024 року – 10 днів; жовтня 2024 року – 10 днів; листопада 2024 року – 10 днів; грудня 2024 року – 9 днів; січня 2025 року – 5 днів; лютого 2025 року – 5 днів; березня 2025 року – 5 днів.
Отже, наведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 не перебувала постійно у зоні підвищеної небезпеки чи у відрядженнях, надані докази не охоплюють період, визначений законодавством для прийняття спадщини, оскільки оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття, тому зазначені обставини не позбавляли її можливості своєчасного подання заяви про прийняття спадщини.
У судовому засіданні свідок зі сторони позивача ОСОБА_5 пояснив, що батьки позивачки розлучилися дуже давно, після чого тривалий час донька не підтримувала спілкування зі своїм батьком.
Доводи позивачки про необізнаність щодо смерті батька не знайшли свого підтвердження, а з показів свідків встановлено, що позивачка могла і мала можливість дізнатися вчасно про смерть батька.
Вказує, що незнання про смерть спадкодавця не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. 
Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове – про відмову у задоволенні позову.
23 липня 2026 року ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, у якому покликається на законність оскаржуваного рішення, просить про залишення рішення без змін, а апеляційної скарги без задоволення.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є донькою  ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , що підтверджується актовим записом № 2257 від 26.08.1993р., зареєстрованим відділом ЗАГС м.Рівне.
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_4 (а.с. 93 зворот).
Після смерті ОСОБА_3 , за заявою його матері ОСОБА_2 , яка є відповідачкою у справі, державним нотаріусом Рівненської державної нотаріальної контори Рівненської області відкрито спадкову справу (а.с. 95).
Постановою державного нотаріуса Рівненської державної нотаріальної контори Рівненської області Гордійчук В.П. від 07 квітня 2025 року № 565/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва на спадщину за законом на майно, належне ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в зв`язку з пропущенням строків для прийняття спадщини (а.с. 11).
Покликаючись на наявність поважних причин, які перешкоджали їй вчасно прийняти спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , позивачка звернулася до суду для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини.
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях; 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.
У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що "право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними". 
При цьому, суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.
Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61/21447св19). 
Крім того, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 21 квітня 2022 року у справі № 296/12109/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.
Правозастосовна практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є усталеною.
У постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року в справі № 756/957/18 (провадження № 61-5590св21) вказано, що "якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16".
У справі, яка є предметом апеляційного перегляду, встановлено, що в установлений законом строк спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийняла його мати ОСОБА_2 , як спадкоємець першої черги за законом, подавши відповідну заяву до нотаріуса.
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску, визначеного частиною першою статті 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини, позивачка посилалася на те, що про смерть батька їй відомо не було, оскільки відповідачка приховала це. В свою чергу ОСОБА_1 , в силу роботи волонтером, систематично їздила у відрядження у прифронтові зони, через що не змогла звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк.
У постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20) зазначено, що неспілкування позивача зі спадкодавцем, а також необізнаність спадкоємця про факт смерті батька не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.
Саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність причин пропуску зазначеного строку.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 635/4551/18, від 27 травня 2020 року у справі № 336/1127/17, від 30 червня 2020 року у справі № 431/5782/17, від 03 березня 2021 року у справі № 145/148/20, від 21 квітня 2022 року у справі № 296/12109/18, від 13 квітня 2023 року у справі № 522/17537/18.
На підтвердження наявності об`єктивних та непереборних труднощів, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, позивачка надала суду наступні докази:
– лист Коменданту Херсонської області на отримання дозволу на доступ до постраждалих локацій та безперешкодне пересування персоналу та транспортних засобів ГО ПСР під час здійснення активностей гуманітарного характеру на території Херсонської області №49-24 від 20.06.2024 року; 
– наказ про відрядження №56-24 від 19.07.2024 року; наказ про відрядження №59-24 від 12.08.2024 року; наказ про відрядження № 66-24 від 05.09.2024 року; наказ про відрядження № 69-24 від 18.09.2024 року; наказ про відрядження № 73-24 від 03.10.2024 року; наказ про відрядження № 77-24 від 17.10.2024 року; наказ про відрядження №64-24 від 18.10.2024 року; наказ про відрядження № 79-24 від 01.11.2024 року; наказ про відрядження № 81-24 від 14.11.2024 року; наказ про відрядження № 83-24 від 03.12.2024 року; наказ про відрядження № 85-24 від 16.12.2024 року; довідка про бронювання готелю від 10.07.2024 року; довідка про бронювання готелю від 06.08.2024 року; довідка про бронювання готелю від 03.09.2024 року; наказ про видачу засобів індивідуального захисту №53-24 від 12.07.2024 року з додатком 3; наказ про відрядження № 3-25 від 15.01.2025 року; Наказ про відрядження № 7-25 від 06.02.2025 року; наказ про відрядження №11-25 від 26.02.2025 року; довідка про бронювання готелю від 21.06.2024 року; договір безоплатного користування житлом від 01.04.2024 року.
Вказані докази не підтверджують факт безперервного перебування позивачки у Херсонській та Миколаївській областях протягом строку звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, оскільки з їх змісту вбачається, що впродовж червня 2024 року термін відрядження становив 4 календарні дні; за період двох місяців липня та серпня 2024 року сукупний термін відряджень ОСОБА_1 становив 28 днів; вересня 2024 року – 10 днів; жовтня 2024 року – 10 днів; листопада 2024 року – 10 днів; грудня 2024 року – 9 днів; січня 2025 року – 5 днів; лютого 2025 року – 5 днів; березня 2025 року – 5 днів.
Наведені позивачкою у позовній заяві обставини не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Суд першої інстанції зазначене не врахував, помилково вважав, що вказані позивачем обставини, а саме незнання про смерть спадкодавця та перебування у відрядженнях у Херсонській та Миколаївській областях протягом строку звернення із заявою про прийняття спадщини, були перешкодою для звернення з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, а вказані нею причини пропуску строку для прийняття спадщини є поважними.
Ураховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, постановлене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційна скарга  ОСОБА_2 підлягає до задоволення, а в позові  ОСОБА_1 апеляційний суд відмовляє, з останньої необхідно стягнути на користь  ОСОБА_2 , сплачений нею судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції, у розмірі 1816,80 грн.
На підставі ст.ст. 1216, 1217, 1223, 1261-1265, 1268, 1269, 1270, ч. 3 ст. 1272 ЦК України та керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 травня 2026 року скасувати.
У задоволенні позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1816,80 грн – судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено 07 серпня 2026 року.

Головуючий-суддя      Шимків С.С.

Судді:  Боймиструк С.В.

Ковальчук Н.М.