ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2026 року 
м. Київ

cправа № 904/5450/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М., 

за участі секретаря: Купрейчук С.П.,

за участі представників судового засідання відповідно протоколу судового засідання від 12.08.2026

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції касаційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю "Гір-Інтернешенел" 

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2026

та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.04.2026

у справі № 904/5450/25

за заявою Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" 

про відкриття процедури превентивної реструктуризації,-

ВСТАНОВИВ: 

Встановлені судами обставини справи

1. ПрАТ "ДМЗ" 02.06.2025 року на Загальних зборах акціонерів товариства було прийнято рішення: "Ініціювати процедуру превентивної реструктуризації Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" відповідно до Кодексу України з процедури банкрутства. Уповноважити т.в.о. Генерального директора Товариства вжити всіх необхідних заходів, які передбачені Кодексом України з процедур банкрутства, для ініціювання процедури превентивної реструктуризації Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод", з правом делегування відповідних повноважень".

2. Так, ПрАТ "ДМЗ" з метою проведення зборів кредиторів були вчинені наступні дії: 
1. Розміщено оголошення про проведення зборів кредиторів на офіційному веб порталі судової влади України (номер публікації: 78111 від 06.01.2026 року); 
2. Направлено повідомлення про проведення зборів кредиторів ПрАТ "ДМЗ" від 06.01.2026 року всім залученим до Плану превентивної реструктуризації кредиторам ПрАТ "ДМЗ", що підтверджується списком №139 від 07.01.2026 року згрупованих відправлень, описами вкладення у цінні листи та фіскальними чеками. 

3. Дата проведення зборів була призначена на 16.01.2026 року о 10:00 год., дистанційно, в режимі відеоконференції за допомогою програмного додатку "ZOOM". 

4. Порядок денний зборів кредиторів: прийняття рішення про схвалення Плану превентивної реструктуризації ПрАТ "ДМЗ". 

5. До повідомлення про проведення зборів кредиторів було долучено: копію Плану превентивної реструктуризації ПрАТ "ДМЗ", копію висновку адміністратора превентивної реструктуризації щодо відповідності плану превентивної реструктуризації вимогам, передбаченим КУзПБ, перспектив його виконання та дотримання критерію найкращих інтересів кредиторів, щодо формування класів залучених кредиторів та обґрунтованості розміру грошових вимог залучених кредиторів, у тому числі розміру вимог залучених кредиторів, щодо яких у боржника чи залучених кредиторів існують заперечення, докази повноважень предствника ПрАТ "ДМЗ".

6. 16.01.2026 року відбулись збори кредиторів ПрАТ "ДМЗ". 
Для участі на зборах зареєструвались 4 кредитора, з яких: 
- до класу незабезпечених кредиторів входять кредитори: 
1. ТОВ "ІНДОРБУД"; 
2. ТОВ "Науково-виробниче об`єднання "ЗАХІДМІНЕРАЛ ІНВЕСТ"; 
3. ТОВ "ГІР-ІНТЕРНЕШНЛ"; 
4. ТОВ "Науково-виробнича фірма "ТОПСТАР". 

7. Зареєстрованим кредиторам, які голосують на зборах кредиторів, загалом належить: 853 359 410, 56 голосів з правом вирішального голосу. Таким чином, для участі в зборах кредиторів ПрАТ "ДМЗ" зареєструвались кредитори, яким належить 65, 15 % від загальної суми класу незабезпечених кредиторів.

8. План превентивної реструктуризації ПрАТ "ДМЗ" передбачає наступні заходи превентивної реструктуризації:

- Вимоги Залучених кредиторів підлягають задоволенню боржником на умовах відстрочки виконання зобов`язань. Відстрочка виконання зобов`язань складає 2 (два) роки від дня затвердження господарським судом Плану превентивної реструктуризації, тобто 2 (два) роки з дня постановлення ухвали суду про затвердження Плану превентивної реструктуризації ПрАТ "ДМЗ" з подальшим погашенням заборгованості протягом 1 (одного) місяця. Отже, заборгованість перед Залученими кредиторами підлягає погашенню у повному обсязі протягом одного місяця після закінчення дворічного строку відстрочки. Погашення здійснюється одноразовим платежем або декількома платежами.

- Загальний строк процедури превентивної реструктуризації ПрАТ "ДМЗ" складає 2 (два) роки та 1 місяць.

- Загальна сума заборгованості перед Залученими кредиторами складає: 1 310 162 142,73 грн, з яких неустойка (штраф, пеня) складає 292 049,31 грн, судовий збір складає 477 544,47 грн тому загалом кредиторам належить 1 309 870 093,42 голосів.

- Класи, на які поділено кредиторів, залучених до превентивної реструктуризації та розмір голосів кожного класу залучених кредиторів складає:
- клас незабезпечених кредиторів - 1 310 162 142,73 голосів, з яких неустойка (штраф, пеня) складає 292 049,31 грн, тому загалом, кредиторам належить голосів 1 309 870 093,42 з правом вирішального голосу.

9. Відповідно до Звіту про фінансові результати ПрАТ "ДМЗ", який було долучено ПрАТ "ДМЗ" до заяви про відкриття процедури превентивної реструктуризації, вартість оборотних активів боржника станом на 30.09.2025 р. складає 2 193,1 млн. грн., що практично дорівнює сумі поточної кредиторської заборгованості підприємства. 
-Торгова дебіторська заборгованість складає 832,3 млн. грн., оскільки основний дебітор майже призупинив діяльність, перебуваючи в зоні наближеної до активних бойових дій. 
-Балансова вартість основних засобів, на які у випадку банкрутства може бути звернене стягнення становлять 2 037,6 тис. грн. Але, через спад економічної активності та бойові дії, ліквідаційна вартість майна є надзвичайно низькою, порівняно з довоєнним періодом.

10. Відповідно до Висновку адміністратора превентивної реструктуризації від 05.01.2026 адміністратор превентивної реструктуризації ПрАТ "ДМЗ" арбітражний керуючий Глевський В.В. вважає План превентивної реструктуризації ПрАТ "ДМЗ" таким, що відповідає вимогам законодавства, має реальні перспективи виконання та відповідає критерію найкращих інтересів кредиторів.

11. За результатами голосування з питання порядку денного кредитори проголосували наступним чином: "за" - 791 762 405,13 голосів, що складає 60,45% від загальної суми класу незабезпечених кредиторів з правом голосу; "проти" - 61 597 005,43 голосів, що складає 4,70% від загальної суми класу незабезпечених кредиторів з правом голосу; "утримались" - 0 голосів, отже, прийнято рішення схвалити План превентивної реструктуризації Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" (код ЄДРПОУ 05393056).

12. До Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод", в якій заявник просить суд відкрити процедуру превентивної реструктуризації ПрАТ "Дніпровський металургійний завод", застосувати основні заходи захисту боржника, застосувати додаткові заходи захисту боржника, призначити адміністратором превентивної реструктуризації арбітражного керуючого Глеваського В.В.

13. 15.10.2025 ухвалою господарського суду заяву Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" про застосування додаткових заходів захисту боржника задоволено. Застосовано додаткові заходи захисту боржника, що застосовуються до залучених кредиторів, а саме: Товариства з обмеженою відповідальністю "Металтехекспорт", Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ТЕК-Україна", Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", Товариства з обмеженою відповідальністю "Крона Імпульс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "ТОПСТАР", Закритого акціонерного товариства "Промважмаш", Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "КОРУНД" та заборонено примусове стягнення з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" (ідентифікаційний код 05393056) коштів чи майна на підставі виконавчих документів.

14. 20.01.2026 до господарського суду надійшла заява ПрАТ "ДМЗ" про затвердження плану превентивної реструктуризації разом із планом превентивної реструктуризації, схваленим зборами кредиторів ПрАТ "ДМЗ від 16.01.2026.
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень 
15. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2026 заяву ПрАТ "Дніпровський металургійний завод" (ідентифікаційний код 05393056) про затвердження плану превентивної реструктуризації від 20.01.2026 задоволено. Затверджено план превентивної реструктуризації ПрАТ "Дніпровський металургійний завод", схвалений на зборах кредиторів 16.01.2026, що передбачає строк виконання 2 роки та 1 місяць (до 27.02.2028 року) з дня його затвердження судом.
15.1. Судове рішення мотивоване тим, що план превентивної реструктуризації ПрАТ "Дніпровський металургійний завод" відповідає вимогам чинного законодавства, порушень законодавства при його затвердженні, які б вплинули на результати голосування, судом не встановлено.
16. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 15.04.2026 апеляційну скаргу ТОВ "ГІР-ІНТЕРНЕШНЛ" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2026 залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2026 у справі №904/5450/25 - залишено без змін.
16.1. Відхиляючи доводи ТОВ "ГІР-ІНТЕРНЕШНЛ" про прийняття зборами кредиторів ПрАТ "ДМЗ" 16.01.2026 рішення про схвалення запропонованого Плану реструктуризації Боржника без врахування заперечень ТОВ "ГІР-ІНТЕРНЕШНЛ", апеляційний суд встановив, що для участі в зборах зареєструвались 4 кредитори, з яких: ТОВ "Науково-виробниче об`єднання "ЗАХІДМІНЕРАЛ ІНВЕСТ" - 2 212 405,13 голосів; ТОВ "ІНДОРБУД" - 789 550 000,00 голосів; ТОВ "ГІР-ІНТЕРНЕШНЛ" - 60 259 346,56 голосів; ТОВ "Науково-виробнича фірма "ТОПСТАР" - 1 337 658,87 голосів.
-Відповідно до змісту Протоколу, зокрема, ТОВ "ГІР-ІНТЕРНЕШНЛ" здійснив власне волевиявлення шляхом голосування "ПРОТИ" схвалення відповідного Плану превентивної реструктуризації.
-Аналізуючи проведені збори, суд другої інстанції зазначив, що більшістю кредиторів схвалено План реструктуризації. В той же час "проти" - 61 597 005,43 голосів, що складає 4,70% від загальної суми класу незабезпечених кредиторів з правом голосу, яких замало для відхилення заявленого Плану реструктуризації ПрАТ "ДМЗ", тому заперечення Скаржника не вплинули на результат голосування.
-Матеріали справи не містять відповідних заяви/клопотань ТОВ "ГІР-ІНТЕРНЕШЛ" щодо Плану реструктуризації, поданих до суду першої інстанції, відтак у господарського суду першої інстанції не було підстав розглядати можливість застосування п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 33^22 КУзПБ у зв`язку із відсутністю такої заяви кредитора, який голосував "проти" на зборах кредиторів ПрАТ "ДМЗ" щодо схвалення плану реструктуризації.
- Апеляційний господарський суд виснував, що враховуючи загальні строки застосування судових процедур банкрутства та очікування результатів таких процедур, визначені Боржником заходи відновлення платоспроможності та ін., свідчать, що запропонований План реструктуризації відповідає критерію найкращих інтересів кредиторів, є ефективним і вигідним інструментом як для кредиторів, так і для Боржника.

16.2. Доводи скаржника про те, що суд першої інстанції проігнорував принцип заборони суперечливої поведінки, що є порушенням принципу добросовісності закріпленого статтями 3 та 13 ЦК України, оскільки план не має розумної перспективи реального відновлення платоспроможності, і виходить, що він більш спрямований лише на відстрочення боргу та посилання на тривалість процедури з 2020 року в межах справи 904/3325/20, апеляційний господарський суд, також відхилив, з огляду на те, що не вважає застосування процедури санації до відкриття провадження у справі про банкрутство, як процедури, яка була передбачена нормами КУзПБ (чинним до 01.01.2025), зловживанням правами та суперечливою поведінкою боржника. Кожна процедура застосовується за наявності відповідних економічних та юридичних передумов, а сам факт ініціювання попередніх процедур не свідчить про недобросовісність боржника.

16.3. Крім того, судом апеляційної інстанції було відхилено посилання скаржника на порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини, а саме права Скаржника на мирне володіння майном у вигляді грошових коштів, з огляду на те, що в цьому випадку йдеться про заходи прямо передбачені законом. Більше того, такі заходи вживаються для досягнення легітимної мети - відновлення платоспроможності боржника. 
- На думку суду апеляційної інстанції, враховуючи поточний фінансовий стан боржника, за інших умов, якби ТОВ "ГІР-ІНТЕРНЕШНЛ" не отримало від ПрАТ "ДМЗ" належних до сплати коштів у строк, в який зобов`язання мало бути виконане, зазначена заборгованість могла бути присуджена до стягнення в судовому порядку, однак можливість реального виконання рішення була б неминуче поставлена в залежність від існуючої на сьогоднішній день неспроможності боржника виконати, після настання встановленого строку, грошові зобов`язання, без застосування процедури превентивної реструктуризації. 
- Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що вказане не може бути кваліфіковане як порушення Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і свідчити про покладення на кредитора надмірного економічного тягаря, відтак, доводи Скаржника про порушення його права на мирне володіння майном є необґрунтованими, не підтверджуються обставинами справи.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
17. До Верховного Суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІР-ІНТЕРНЕШНЛ" надійшла касаційна скарга, у якій скаржник просить Суд скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2026 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.04.2026 у справі №904/5450/25, та ухвалити нове рішення, яким у затвердженні плану превентивної реструктуризації Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" відмовити, а провадження у справі закрити.
17.1. На виконання приписів пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України скаржник вказує, що касаційна скарга подається на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України та зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування:
-ч. 1 ст. 33-15, абз. 1 ч. 3, ч. ч. 4, 5, 6 ст. 33-21 Кодексу України з процедур банкрутства, що стосується виключних повноважень суду при розгляді плану превентивної реструктуризації, зокрема, щодо встановлення обов`язкових підстав (критеріїв) за яких є необхідним направлення судом плану на доопрацювання. В даному випадку суди попередніх інстанцій не надали належного аналізу заходам з плану (на предмет відсутності конкретики в таких заходах та неефективності їх запровадження в цілому), тим самим допустили неправильне застосування вказаних норм законодавства;
-ч. ч. 1, 2 ст. 33-22 КУзПБ в розрізі того, що суд повинен відмовляти у затвердженні плану превентивної реструктуризації у разі, якщо відсутня заява залученого кредитора про необґрунтованість плану, проте судом самостійно проведено аналіз плану згідно зі ст. 33-21 КУзПБ та встановлено невідповідність плану вимогам, передбаченим, зокрема, (1) пунктом 8 ч.1 ст. 33-15 КУзПБ - якщо заходи плану превентивної реструктуризації не містять конкретики щодо порядку та строків їх виконання; (2) також вимогам передбаченим пунктом 11 ч. 1 ст. 33-15 КУзПБ - план не містить прогнозу діяльності боржника та грошових потоків протягом строку превентивної реструктуризації; та (3) вимогам передбаченим пунктом 12 ч. 1 ст. 33-15 КУзПБ - якщо надані боржником обґрунтування того, що план превентивної реструктуризації має перспективу виконання та відповідає критерію найкращих інтересів кредиторів не відповідають дійсності.
Скаржник у касаційній скарзі ставить питання, чи повинен суд, з огляду на приписи ч. ч. 1, 2 ст. 33-22 КУзПБ, самостійно визначати (1) чи відповідає план критерію найкращих інтересів кредиторів та чи має він перспективу виконання; (2) чи містить план прогноз діяльності боржника та грошових потоків протягом строку превентивної реструктуризації та чи містять заходи плану превентивної реструктуризації конкретику щодо порядку та строків їх виконання.
Скаржник вважає, що у цьому випадку суди попередніх інстанцій підійшли формально до затвердження плану превентивної реструктуризації, не проаналізували план з вказаних підстав, чим допустили неправильне застосування вказаних норм; 
-ст. 33-1 КУзПБ в розрізі того, що судам необхідно встановлювати стан платоспроможності боржника на момент ініціювання процедури превентивної реструктуризації, як процедури, що покликана, перш за все, запобігти неплатоспроможності боржника, а не відстрочити виконання зобов`язань підприємства з ознаками вже надкритичної неплатоспроможності (що характерно для ліквідаційної процедури);
- п. 7 ч. 2 ст. 33-5 КУзПБ (суд відмовляє у відкритті процедури превентивної реструктуризації, якщо щодо боржника протягом календарного року до моменту подання заяви про відкриття процедури превентивної реструктуризації здійснювалася процедура превентивної реструктуризації), оскільки відсутній висновок на предмет того, чи можливе застосування вказаної статті (за аналогією закону) до правовідносин у яких, ще на етапі ініціювання та відкриття процедури превентивної реструктуризації Боржника, існувала процедура досудової санації цього ж боржника, яка, до того ж, в подальшому була закрита з підстав неможливості реалізувати заходи плану з відновлення платоспроможності (тобто виявилася очевидно неефективною).
17.2. Також скаржник як на підставу касаційного оскарження посилається на пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК України та вказує, що суд апеляційної інстанції, відмовившись досліджувати додаткові письмові пояснення скаржника, які були надані в порядку ст. 42 ГПК України щодо економічної необґрунтованості та неефективності плану превентивної реструктуризації, порушив принцип змагальності сторін (ст. 13 ГПК України), не забезпечив повного та всебічного дослідження доказів (ст. 86, 269 ГПК України), що призвело до неповного з`ясування обставин справи та ухвалення необґрунтованого судового рішення (ст. 236, 277 ГПК України) та в цілому вказує на порушення судом принципу судового контролю, що є неодмінною складовою проваджень у справах про банкрутство, про що неодноразово вказував Верховний Суд у постановах від 22.09.2021 у справі №911/2043/20, від 29.01.2026 у справі 918/822/23, а також є проявом надмірного формалізму з боку суду.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі, подані клопотання.
18. Приватне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний завод» та арбітражний керуючий Глеваський Віталій Васильович подали відзиви на касаційну скаргу з проханням залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

19. ТОВ «Запорізький Тепловозоремонтний Завод» подано пояснення у справі №904/5450/25 з проханням задовольнити касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІР- ІНТЕРНЕШНЛ» у повному обсязі.

Провадження у Верховному Суді

20. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/5450/25 визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого, Огородніка К.М., Погребняка В.Я., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.05.2026.
21. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 травня 2026 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІР-ІНТЕРНЕШНЛ" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2026 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.04.2026 у справі №904/5450/25 та призначено до розгляду касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІР-ІНТЕРНЕШНЛ" у справі № 904/5450/25 на 24 червня 2026 року о 12:50 год. у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань №330.
22. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24 червня 2026 року оголошено перерву в судовому засіданні у справі № 904/5450/25 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІР-ІНТЕРНЕШНЛ", яка подана на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2026 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.04.2026 до 12 серпня 2026 року о 12:40 год. у приміщенні суду за адресою: м. Київ, вул. О.Копиленка, 6, зал № 330.
23. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 904/5450/25 визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого, Огородніка К.М., Картере В.І., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2026.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
24. Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти них, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, з огляду на таке. 

25. Відповідно статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

26. Предметом касаційного розгляду у цій справі є затвердження плану превентивної реструктуризації Боржника, за умови, що протягом певного періоду часу провадження у справі про превентивну реструктуризацію та попередня судова процедура досудової санації цього ж Боржника існували паралельно, а згодом - в один і той самий день суд першої інстанції закрив процедуру досудової санації у іншій справі за клопотанням Боржника через неможливість її виконання і одразу ж затвердив план превентивної реструктуризації у справі, що розглядається. 

27. Скаржник не погоджується із висновками попередніх судових інстанцій у оскаржуваних рішеннях про те, що план превентивної реструктуризації не повинен досліджуватися судом на предмет його відповідності критерію найкращих інтересів кредиторів та наявності розумної перспективи бути виконаним та запобігти неплатоспроможності або забезпечити життєздатність боржника у разі, якщо залучений кредитор не звернувся з цих підстав з відповідною заявою до суду, не пізніше, ніж за сім календарних днів до дати заключного засідання.

28. Скаржник, також, посилається на необхідність встановлення судом стану платоспроможності боржника на момент ініціювання процедури превентивної реструктуризації, задля розуміння ефективності впровадження такої процедури, оскільки превентивна реструктуризація - це досудова профілактична процедура, а не спосіб врегулювання вже наявної критичної неплатоспроможності товариства-боржника.

29. Також, скаржник у касаційній скарзі зазначає, що судами не надано належної правової оцінки тому, що протягом певного календарного періоду провадження у справі про превентивну реструктуризацію та попередня судова процедура досудової санації цього ж Боржника існували паралельно, створюючи ситуацію процесуального дуалізму. Згодом, в один і той самий день, суд першої інстанції закрив процедуру досудової санації через неможливість її виконання і одразу ж затвердив план превентивної реструктуризації Боржника. Скаржник (кредитор) під час голосування чітко висловив свою волю та проголосував проти схвалення зазначеного плану реструктуризації. Суди попередніх інстанцій, затверджуючи план, обмежилися суто формальним посиланням на те, що незгодний кредитор не подав окремої обґрунтованої заяви про порушення його інтересів за сім календарних днів до заключного засідання.

30. Скаржник переконує, що судом апеляційної інстанції, так само як і судом першої інстанції, не взято до уваги та не проаналізовано той факт, що на момент ініціювання та відкриття процедури превентивної реструктуризації відносно Боржника вже тривала інша позасудова процедура врегулювання заборгованості, а саме санація до відкриття провадження у справі про банкрутство, що була передбачена ст. 5 КУзПБ (до внесення змін), що є свідченням зловживання Боржником досудовими процедурами з відновлення платоспроможності.

31. Зважаючи на наведені доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції зазначає, що формування судової практики щодо застосування оновленої Книги третьої КУзПБ вимагає відходу від суто формального підходу та здійснення глибокого телеологічного аналізу нових правових інститутів через призму добросовісності, європейських стандартів та принципів судового контролю.

32. Системне перезавантаження вітчизняного інституту неспроможності відбулося завдяки ухваленню Верховною Радою України 19 вересня 2024 року Закону № 3985-IX «Про внесення змін до Кодексу України з процедур банкрутства та деяких інших законодавчих актів України щодо імплементації Директиви Європейського парламенту та Ради Європейського Союзу 2019/1023 та запровадження процедур превентивної реструктуризації» (Закон № 3985-IX). 

33. Зазначений Закон набрав чинності 1 січня 2025 року та змінив архітектуру КУзПБ, виклавши його Книгу третю у новій редакції (Закон № 3985-IX, «Превентивна реструктуризація», статті 33-1 - 33-29 КУзПБ).

34. Реформа Книги третьої КУзПБ є результатом прямої та системної адаптації Українського законодавства до стандартів європейського права, а першоджерелом та концептуальною основою цього інституту є Директива (ЄС) 2019/1023 Європейського Парламенту та Ради від 20 червня 2019 року.

35. Важливо наголосити, що за своєю суттю, логікою та матеріально-процесуальним наповненням процедура превентивної реструктуризації замінила собою колишній інститут досудової санації, який раніше регулювався статтею 5 КУзПБ. Законодавець здійснив глибоку еволюційну трансформацію цього правового інституту, вивівши його на рівень самостійної, фундаментальної Книги Кодексу.

36. За своєю правовою природою та філософією, превентивна реструктуризація розглядається як процедура раннього реагування (раннього втручання). Офіційне введення цього інституту в національне право з 1 січня 2025 року закріпило остаточний доктринальний перехід від ліквідаційної моделі банкрутства до відновлювальної та рятівної моделі управління фінансовими кризами (Закон № 3985-IX).

37. Головна мета оновленої Книги третьої КУзПБ полягає в тому, щоб надати життєздатному бізнесу правовий інструментарій для подолання фінансових труднощів на етапі, коли неплатоспроможність є лише ймовірною (прогнозованою), а не тоді, коли вона вже набула хронічного характеру або стала очевидно незворотною.

38. Будучи інституційною заміною досудової санації, превентивна реструктуризація покликана:
-Забезпечити своєчасне врегулювання відносин із кредиторами на засадах прозорості та взаємних поступок;
-Зберегти операційну діяльність підприємства, його майновий комплекс та робочі місця;
-Упередити відкриття повноцінної (класичної) судової справи про банкрутство;
-Захистити активи від хаотичного примусового стягнення через тимчасовий мораторій, але виключно в обмін на життєздатний, економічно обґрунтований та реальний план виходу з кризи.
39. У статті 1 КУзПБ визначено, що превентивна реструктуризація - це система організаційно-господарських, управлінських, інвестиційних, технічних, фінансово-економічних, правових заходів, спрямованих на недопущення або запобігання неплатоспроможності боржника, що можуть включати зміну складу, умов або структури активів та зобов`язань боржника, а також будь-які необхідні операційні зміни чи комбінацію цих елементів, які здійснюються згідно з планом превентивної реструктуризації. 
40. Превентивна реструктуризація здійснюється відповідно до плану превентивної реструктуризації, який розробляється в порядку та строки, визначені Книгою третьою КУзПБ.
41. За змістом положень статей 33-4 , 33-5 КУзПБ, звертаючись до господарського суду із заявою про відкриття процедури превентивної реструктуризації, боржник має право просити суд про застосування захисту боржника у випадках, передбачених КУзПБ. За наслідками розгляду такої заяви, за відсутності підстав для відмови, господарський суд відкриває процедуру превентивної реструктуризацією своєю ухвалою, в якій зазначається, зокрема, про: застосування основних заходів захисту боржника; час і місце проведення заключного судового засідання господарського суду, яке має відбутися не раніше двох та не пізніше шести місяців з дня постановлення зазначеної ухвали. 
42. Водночас, у п. 7 ч. 2 ст. 33-5 КУзПБ передбачено, що суд відмовляє у відкритті процедури превентивної реструктуризації, якщо щодо боржника протягом календарного року до моменту подання заяви про відкриття процедури превентивної реструктуризації здійснювалася процедура превентивної реструктуризації.
43. Перелік основних заходів захисту боржника, які застосовуються з моменту відкриття процедури превентивної реструктуризації, закріплено у частині 3 статті 33-11 КУзПБ, зокрема, в силу пункту 1 зазначеної норми стосовно боржника не може бути відкрито провадження у справі про банкрутство. 
44. Положення наведеної норми кореспондуються з частиною 1 статті 37 КУзПБ, згідно з якою господарський суд відмовляє у прийнятті заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, зокрема, якщо провадження у справі про банкрутство боржника не допускається згідно з цим Кодексом.
45. У силу положень пункту 3 частини 1 і частини 3 статті 33-13 КУзПБ дія заходів захисту боржника (основних та додаткових) припиняється, зокрема, у день завершення граничного строку дії заходів захисту боржника, який становить шість місяців з дня відкриття процедури превентивної реструктуризації. У день завершення граничного строку дія заходів захисту боржника припиняється автоматично. Продовження строку їх дії судом не допускається. 
46. Однак у разі, якщо боржник звернувся до господарського суду із заявою про затвердження плану превентивної реструктуризації під час дії заходів захисту боржника, основний захід захисту боржника, передбачений пунктом 1 частини 3 статті 33-11 КУзПБ (заборона відкриття провадження у справі про банкрутство боржника), діє до завершення розгляду судом заяви про затвердження плану превентивної реструктуризації (частина 4 статті 3313 КУзПБ).
47. Боржник зобов`язаний подати до господарського суду заяву про затвердження плану превентивної реструктуризації не пізніше ніж за сім календарних днів до дати заключного засідання господарського суду. До заяви про затвердження плану превентивної реструктуризації додаються, зокрема, план превентивної реструктуризації, схвалений зборами кредиторів, та протокол зборів кредиторів, на яких схвалено план (частини 1, 2 статті 33-21 КУзПБ). 
48. У разі якщо за сім календарних днів до дати заключного засідання господарського суду план превентивної реструктуризації не схвалено та у боржника є обґрунтовані підстави вважати, що план буде схвалено зборами кредиторів, боржник має право звернутися до господарського суду з обґрунтованим клопотанням про відкладення заключного засідання. Господарський суд, враховуючи обставини та складність процедури, може відкласти заключне засідання з граничним строком не більше 12 місяців з дати відкриття процедури превентивної реструктуризації (частина 7 статті 33-15 КУзПБ).
49. Прядок схвалення плану превентивної реструктуризації врегульовано статтею 33-20 КУзПБ, яка передбачає скликання загальних зборів кредиторів, на яких кожний сформований клас залучених кредиторів повинен розглянути план превентивної реструктуризації та прийняти рішення про його схвалення. Виключення передбачено для класу, щодо якого планом передбачено повне погашення вимог відразу після затвердження плану, та органів стягнення, щодо яких умови плану є не гіршими за умови задоволення вимог класу звичайних незабезпечених кредиторів, схвалення такими кредиторами плану превентивної реструктуризації презюмується. 
50. Судами встановлено, що у боржника обліковується заборгованість перед кредиторами на загальну суму - 1 834 131 тис. грн, з яких зобов`язання перед залученими кредиторами строк виконання яких настав, налічує 92 контрагента на загальну суму 1 310 162,1 тис. грн.

51. План превентивної реструктуризації ПрАТ "ДМЗ" передбачає наступні заходи превентивної реструктуризації:

Вимоги Залучених кредиторів підлягають задоволенню боржником на умовах відстрочки виконання зобов`язань. Відстрочка виконання зобов`язань складає 2 (два) роки від дня затвердження господарським судом Плану превентивної реструктуризації, тобто 2 (два) роки з дня постановлення ухвали суду про затвердження Плану превентивної реструктуризації ПрАТ "ДМЗ" з подальшім погашенням заборгованості протягом 1 (одного) місяця. Отже, заборгованість перед Залученими кредиторами підлягає погашенню у повному обсязі протягом одного місяця після закінчення дворічного строку відстрочки. Погашення здійснюється одноразовим платежем або декількома платежами, за вибором Боржника, за умови повного та своєчасного виконання загальної суми зобов`язань.

Загальний строк процедури превентивної реструктуризації ПрАТ "ДМЗ" складає 2 (два) роки та 1 місяць.

52. Частиною 4 ст. 33-20 КУзПБ передбачено, що план превентивної реструктуризації вважається схваленим класами незабезпечених кредиторів, якщо за нього проголосували кредитори, які володіють більше ніж 50 відсотками голосів залучених кредиторів від загальної суми незабезпечених вимог, включених до плану превентивної реструктуризації у кожному класі.

53. Судами встановлено, що за схвалення плану превентивної реструктуризації ПрАТ "ДМЗ" проголосували залучені кредитори, які володіють більше ніж 50 відсотками голосів класу незабезпечених кредиторів, тому план превентивної реструктуризації вважається схваленим класом незабезпечених кредиторів (залучених кредиторів).

54. За результатами зборів кредиторів, було прийнято рішення схвалити план превентивної реструктуризації ПрАТ "ДМЗ".

55. Як встановлено під час розгляду справи, зі Звіту про фінансові результати ПрАТ "ДМЗ", який було долучено ПрАТ "ДМЗ" до заяви про відкриття процедури превентивної реструктуризації, вбачається, що вартість оборотних активів боржника станом на 30.09.2025 р. складає 2 193,1 млн. грн, що практично дорівнює сумі поточної кредиторської заборгованості підприємства. 
-Торгова дебіторська заборгованість складає 832,3 млн. грн, оскільки основний дебітор майже призупинив діяльність, перебуваючи в зоні наближеної до активних бойових дій. 
-Балансова вартість основних засобів, на які у випадку банкрутства може бути звернене стягнення становлять 2 037,6 тис. грн. Але, через спад економічної активності та бойові дії, ліквідаційна вартість майна є надзвичайно низькою, порівняно з довоєнним періодом. 

56. У ч.ч. 1- 3, ст. 33-22 КУзПБ визначено, що:
1. Господарський суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні плану превентивної реструктуризації, якщо:
1) проведення зборів кредиторів та схвалення плану превентивної реструктуризації відбулися з порушенням вимог, передбачених статтею 33-20 цього Кодексу;
2) порушено принцип рівності кредиторів одного класу, закріплений частиною четвертою статті 33-18 цього Кодексу;
3) планом превентивної реструктуризації передбачено залучення нового фінансування, таке фінансування не є необхідним для виконання плану превентивної реструктуризації та завдає шкоди правам та інтересам залучених кредиторів;
4) план превентивної реструктуризації не відповідає критерію найкращих інтересів кредиторів;
5) наявні очевидні підстави вважати, що план превентивної реструктуризації не має розумної перспективи бути виконаним та запобігти неплатоспроможності або забезпечити життєздатність боржника;
6) боржник надав у плані превентивної реструктуризації недостовірну інформацію.

2. Пункти 4 і 5 частини першої цієї статті застосовуються господарським судом лише за обґрунтованою заявою залученого кредитора, який голосував проти схвалення плану превентивної реструктуризації, що повинен бути поданий кредитором до суду не пізніше ніж за сім календарних днів до дати заключного засідання господарського суду, на якому розглядається план превентивної реструктуризації.
3. За відсутності підстав для відмови в затвердженні плану превентивної реструктуризації господарський суд постановляє ухвалу про затвердження плану превентивної реструктуризації. Ухвала про затвердження плану превентивної реструктуризації набирає чинності з моменту її постановлення.

57. Судом апеляційної інстанції у оскаржуваній постанові зазначено, що не встановлено порушень вимог чинного законодавства щодо процедури проведених зборів кредиторів та, відповідно, схвалення плану реструктуризації, а з огляду на положення ч. 2 ст. 33-22 КУзПБ, оскільки пункти 4 і 5 частини першої цієї статті застосовуються господарським судом лише за обґрунтованою заявою залученого кредитора, який голосував проти схвалення плану превентивної реструктуризації, що повинен бути поданий кредитором до суду не пізніше ніж за сім календарних днів до дати заключного засідання господарського суду, на якому розглядається план превентивної реструктуризації.

58. Проте, як встановив апеляційний господарський суд, матеріали справи не містять відповідних заяви/клопотань ТОВ "ГІР-ІНТЕРНЕШЛ" щодо Плану реструктуризації, поданих до суду першої інстанції.

59. Враховуючи зазначене, на думку суду апеляційної інстанції, у господарського суду першої інстанції не було підстав розглядати можливість застосування п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 33-22 КУзПБ у зв`язку із відсутністю такої заяви кредитора, який голосував "проти" на зборах кредиторів ПрАТ "ДМЗ" щодо схвалення плану реструктуризації.

60. Колегія суддів Верховного Суду вважає такі висновки судів попередніх інстанцій передчасними, оскільки застосований ними підхід до тлумачення норм права звужує обсяг та завдання судового контролю у процедурах неспроможності. Виключне фокусування на дотриманні процесуальних строків без аналізу матеріально-правового змісту плану реструктуризації обмежує реалізацію публічно-правової функції суду, яка полягає у забезпеченні балансу інтересів усіх учасників процесу.

61. Для досягнення мети процедури превентивної реструктуризації публічно-правова функція суду має виражатися у глибокому дослідженні правомірності дій учасників, що не було повноцінно реалізовано через надмірне врахування лише часових чинників.

62. Колегія суддів зазначає, що за змістом Книги третьої КУзПБ інститут превентивної реструктуризації за своєю правовою природою є процедурою раннього реагування на загрозу неплатоспроможності, яка спрямована на відновлення життєздатності боржника на засадах прозорості та балансу інтересів.

63. Судовий контроль у цих правовідносинах не є ілюзорним чи обмеженим виключно функцією реєстрації волевиявлення сторін.

64. Аналіз структури статті 33-22 КУзПБ свідчить про те, що законодавець здійснив чітке розмежування між диспозитивними підставами для відмови у затвердженні плану (які ініціюються кредиторами) та імперативними обов`язками суду, що діють ex officio (за власною ініціативою суду).

65. Дійсно, за змістом частини другої статті 33-22 КУзПБ, застосування судом пунктів 4 і 5 частини першої цієї статті (щодо тесту на найкращі інтереси кредиторів та розумної перспективи життєздатності) поставлено в залежність від наявності обґрунтованої заяви залученого кредитора, поданої не пізніше ніж за сім календарних днів до дати заключного засідання.

66. Констатація судами попередніх інстанцій пропуску Кредитором семиденного строку для подання заперечень (визначеного пунктами 4, 5 ст. 33-22 КУзПБ) фактично призвела до того, що внутрішній зміст та обґрунтованість плану реструктуризації залишилися без належної правової оцінки. Водночас такий процесуальний підхід обмежив можливість дослідження судом суті запропонованих заходів та перевірки їх відповідності вимогам закону з урахуванням принципу судового контролю.

67. Більш того, крізь призму судового контролю та розсуду підлягала врахуванню господарським судом також позиція Скаржника як кредитора у справі стосовно його заперечення щодо затвердження плану превентивної реструктуризації зокрема, а також законності відкриття процедури превентивної реструктуризації в цілому.

68. У контексті наведеного колегія суддів зазначає, що поза межами правового аналізу судів попередніх інстанцій залишилися положення пункту 6 частини першої статті 33-22 КУзПБ. Відповідно до вимог цієї норми, господарський суд відмовляє у затвердженні плану превентивної реструктуризації, якщо боржник надав у ньому недостовірну інформацію. Отже, закон покладає на суд обов`язок перевірити імперативні підстави для відмови у затвердженні плану, незалежно від дотримання учасниками суто процесуальних строків.

69. Текстуальне та телеологічне тлумачення зазначеної норми безальтернативно вказує на те, що правове регулювання пункту 6 не містить жодних відсилок до часових обмежень чи процесуальних бар`єрів, встановлених частиною другою цієї статті.

70. Обов`язок перевірити план реструктуризації на предмет достовірності відомостей та заблокувати його затвердження, у разі виявлення недостовірних даних, є абсолютним публічно-правовим обов`язком господарського суду, який здійснюється незалежно від процесуальної поведінки, строків чи наявності скарг з боку залучених кредиторів.

71. Застосування судами семиденного строку як абсолютної підстави для відмови у правовому аналізі плану реструктуризації, за наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності викладених у ньому відомостей, призводить до превалювання процесуальної форми над суттю судового захисту. За таких обставин звуження ролі суду виключно до контролю за дотриманням строків, без оцінки добросовісності дій Боржника, не узгоджується із завданнями господарського судочинства та може створити штучні перешкоди в доступі кредитора до правосуддя.

72. Специфіка процедури превентивної реструктуризації вимагає від суду ретельної перевірки легітимності плану та достовірності наданої інформації задля захисту прав усіх учасників. Обмеження такої перевірки виключно фактом дотримання кредитором семиденного строку суперечить меті цього правового інституту. За наявності ознак надання недостовірних даних, суворий процесуальний підхід до строків не повинен перешкоджати суду у виконанні його головної функції - забезпеченні справедливого та повного розгляду справи по суті.

73. За доводами Скаржника, план превентивної реструктуризації Боржника містив ознаки надання завідомо недостовірної інформації, що зобов`язувало суди попередніх інстанцій провести повну перевірку обставин справи в порядку пункту 6 частини першої статті 33-22 КУзПБ.

74. Обґрунтовуючи касаційну скаргу, Скаржник зазначає, що Боржник некоректно кваліфікував свій фінансовий стан, звівши його до категорії «загрози» неплатоспроможності. Насправді ж наявні показники свідчили про неплатоспроможність, яка вже настала. За таких умов, як стверджує заявник, застосування інституту превентивної реструктуризації суперечить його правовій природі, оскільки цей інструмент спрямований на запобігання кризі, а не на врегулювання чинного банкрутства.

75. Як зазначено Скаржником та встановлено судами під час розгляду справи, Боржник тривалий час перебував у процедурі досудової санації, яку судом першої інстанції було закрито за заявою ПрАТ "ДМЗ", а за доводами Скаржника, таке звернення боржника про закриття процедури досудової санації, було обумовлено неможливістю виконання плану санації.

76. Суд апеляційної інстанції зазначив у своїй постанові, що Боржник наводив наведені відомості в плані превентивної реструктуризації, а саме в Розділі "Заходи, які вживались боржником для врегулювання заборгованості перед Залученими кредиторами". Зокрема в Плані превентивної реструктуризації вказано, що з метою врегулювання заборгованості перед кредиторами ПрАТ "ДМЗ", в тому числі Залученими кредиторами, боржником було ініційовано процедуру санації до відкриття провадження у справі про банкрутство, як захід, який передбачений положеннями Кодексу України з процедур банкрутства.

77. Планом санації було визначено порядок задоволення вимог кредиторів у розмірі 1 246 094 297,45 грн., на умовах відстрочки виконання зобов`язань. Відстрочка виконання зобов`язань встановлювалась строком на 2 роки від дня затвердження судом цього Плану санації, а задоволення вимог кредиторів протягом 1 року поквартально рівними частинами.

78. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2020 року у справі №904/3325/20 затверджено план санації ПрАТ "ДМЗ" до відкриття провадження у справі про банкрутство. Введено досудову санацію боржника на строк, передбачений планом санації ПрАТ "ДМЗ". Скасовано мораторій, введений ухвалою від 24.06.2020 року.

79. Ухвалою від 18.11.2022 Господарський суд Дніпропетровської області затвердив План санації ПрАТ "ДМЗ" до відкриття провадження у справі про банкрутство зі змінами в новій редакції та продовжив досудову санацію ПрАТ "ДМЗ" на строк, передбачений Планом санації ПрАТ "ДМЗ" зі змінами в новій редакції.

80. Зміни до плану санації передбачали продовження терміну відстрочки виконання зобов`язань строком на 3 (три) роки з подальшим розстроченням боргу на 1 (один) рік і погашення заборгованості поквартально рівними частинами та часткове прощення (списання) боргу, а також часткове прощення боргу.

81. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2026 року у справі №904/3325/20 заяву ПрАТ "ДМЗ" про припинення процедури санації до відкриття провадження у справі про банкрутство було задоволено. Припинено процедуру санації до відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ "ДМЗ".

82. Апеляційний суд заначив у оскаржуваній постанові, що не вважає застосування процедури санації до відкриття провадження у справі про банкрутство, як процедури, яка була передбачена нормами КУзПБ (чинним до 01.01.2025), зловживанням правами та суперечливою поведінкою боржника, а сам факт ініціювання попередніх процедур не свідчить про недобросовісність боржника.

83. У зв`язку із наведеним слід зазначити, що відповідно до статті 1 КУзПБ, право на звернення із заявою про відкриття процедури превентивної реструктуризації належить боржнику виключно у зв`язку із недопущенням або запобіганням неплатоспроможності боржника, тобто, за наявності лише загрози його неплатоспроможності. 

84. Як встановлено під час судового розгляду цієї справи, на момент ініціювання та відкриття процедури превентивної реструктуризації відносно Боржника вже тривала інша позасудова процедура врегулювання заборгованості, а саме санація до відкриття провадження у справі про банкрутство, що була передбачена ст. 5 КУзПБ (до внесення змін).

85. Як уже зазначалось, вказана процедура була застосована відносно Боржника згідно з Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2020 у справі №904/3325/20 та була продовжена згідно з Ухвалою суду від 18.11.2022 строком на 4 роки, тобто до 18.11.2026.

86. Натомість, Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2026 у справі №904/3325/20 було припинено процедуру санації до відкриття провадження у справі про банкрутство за заявою самого ж ПрАТ «ДМЗ», тобто, в той же день, що і затверджено план превентивної реструктуризації судом першої інстанції у цій справі.

87. Отже, саму процедуру превентивної реструктуризації було відкрито згідно з Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.10.2025, тобто, на момент існування іншої процедури - досудової санації.

88. У цьому випадку судами попередніх інстанцій не було надано належної правової оцінки питанням правомірності ініціювання процедури превентивної реструктуризації за умов одночасного існування іншої відкритої процедури з відновлення платоспроможності Боржника. Зазначені обставини мають суттєве значення, оскільки перевірка перетину або взаємозв`язку таких процедур є обов`язковою для виключення ризиків недобросовісної поведінки учасників справи чи можливого зловживання процесуальними правами.

89. Так, у п. 6 ч. 1 ст. 33-4 КУзПБ визначено, що заява про відкриття процедури превентивної реструктуризації подається боржником до господарського суду за місцезнаходженням боржника та повинна містити, серед іншого, підтвердження боржника про те, що протягом календарного року до моменту подання заяви про відкриття процедури превентивної реструктуризації щодо нього не здійснювалася процедура превентивної реструктуризації.

90. Аналіз наведеної норми права свідчить про те, що законодавець вибудував правову конструкцію заборони на повторне ініціювання процедури превентивної реструктуризації не через декларативну формулу, а через інститут імперативних матеріально-процесуальних вимог до права на звернення до суду.

91. Встановлюючи у пункті 6 частини першої статті 33-4 КУзПБ імперативний обов`язок Боржника зазначити в заяві підтвердження про відсутність щодо нього процедури превентивної реструктуризації протягом останнього календарного року, законодавець заклав у цю норму функцію правового фільтра.

92. За своєю правовою суттю та логічною структурою, цей обов`язок є матеріально-правовою забороною на безперервне використання захисних інструментів неспроможності.

93. Ця заборона спрямована на: захист прав кредиторів від хронічного затягування виконання зобов`язань; недопущення створення безкінечного процесуального «імунітету» у вигляді мораторію; гарантування того, що превентивні інструменти будуть використовуватися лише добросовісними учасниками ринку, які дійсно перебувають на ранній стадії фінансової кризи, а не намагаються ухилитися від розрахунків.

94. Суди попередніх інстанцій прийшли до висновку про відсутність порушень вимог пункту 6 частини першої статті 33-4 КУзПБ, спираючись виключно на буквальне лінгвістичне розмежування термінів. На думку судів, перебування Боржника у процедурі досудової санації (ст. 5 КУзПБ у попередній редакції) не перешкоджає ініціюванню превентивної реструктуризації. Водночас поза увагою судів залишилася тотожність правової природи та єдина сутнісна мета обох інститутів, спрямованих на запобігання неплатоспроможності, що вимагало системного, а не суто формального тлумачення зазначених норм.

95. Верховний Суд вважає такий підхід помилковим та вказує на таке: по-перше, з 1 січня 2025 року процедура превентивної реструктуризації офіційно та інституційно замінила собою колишній інститут досудової санації; по-друге, обидві ці процедури є функціонально тотожними за своєю метою (порятунок бізнесу до банкрутства), правовою природою (судове затвердження плану виплат) та головне - за правовими наслідками для кредиторів, оскільки обидві запроваджують мораторій на задоволення вимог.

96. Зважаючи на те, що інститут превентивної реструктуризації став еволюційним продовженням та правонаступником інституту досудової санації, правовий режим обмежень на паралельне існування таких процедур мав бути оцінений судами крізь призму їхньої спільної правової мети.

97. Зведення аналізу лише до порівняння назв процедур («досудова санація» та «превентивна реструктуризація») без дослідження їхнього реального правового навантаження призвело до передчасного висновку про відсутність у діях Боржника ознак зловживання або недотримання встановлених законом критеріїв.

98. Проте, миттєвий «транзит» Боржника «день у день» з однієї невиконаної рятівної процедури в іншу може свідчити, що Боржник використав зміну у КУзПБ виключно для обходу імперативного бар`єра, встановленого пунктом 6 частини першої статті 33-4 КУзПБ.

99. Формальне тлумачення цієї норми судами попередніх інстанцій дозволило Боржнику штучно пролонгувати мораторій та уникнути перевірки його заяви на предмет достовірності, що суперечить принципу добросовісності та загальній забороні зловживання правами, закріпленій у статті 43 ГПК України. 

100. З наведеного слідує, що річний обмежувальний строк має відраховуватися від моменту припинення будь-якої аналогічної превентивної процедури захисту.

101. Судами не було враховано, що превентивні інструменти раннього втручання не можуть бути застосовані до підприємства, чий попередній план судового фінансового оздоровлення щойно закінчився, без результату, на який Боржник та його кредитори розраховували.

102. У зв`язку із наведеним, суд касаційної інстанції вважає не безпідставним, проте таким, що підлягає судовій оцінці судами попередніх інстанцій, довід Скаржника про те, що Боржник протягом тривалого часу (з 2020 року) послідовно використовує судові процедури (санація, зміни до плану санації, превентивна реструктуризація) не для відновлення платоспроможності, а для підтримання режиму захисту від виконання боргових зобов`язань. В результаті, Боржник вже понад 5 років знаходиться під безперервним «захистом судових процедур» від виконання боргових зобов`язань. 

103. Проте, судам попередніх інстанцій не перевірено, із застосуванням принципу судового контролю, чи свідчить така поведінка Боржника про використання процедур банкрутства як інструменту отримання процесуальних переваг, а не як механізму відновлення його платоспроможності.

104. Не перевірено також, чи підпадає такий алгоритм дій Боржника під ознаки зловживання процесуальними правами, створення «транзитного» хаосу між паралельними справами у межах однієї доби спрямоване на маніпуляцію строками, що унеможливило своєчасний захист прав Кредитора (кредиторів).

105. Суд касаційної інстанції переконаний, що принцип судового контролю у справах про неплатоспроможність є фундаментальною засадою судочинства. Він покладає на господарський суд обов`язок не просто формально фіксувати волевиявлення сторін, перераховувати голоси чи перевіряти наявність процедурних довідок, а здійснювати належну судову перевірку реалістичності та законності всього процесу реструктуризації, забезпечуючи справедливий баланс інтересів усіх учасників та захищаючи публічний порядок від зловживань з боку боржника або штучно створеної більшості. Судовий контроль за своєю природою має бути проактивним та дієвим.

106. Колегія суддів вважає, що послідовне ініціювання Боржником превентивної реструктуризації одразу після закінчення строку досудової санації, яка не принесла позитивного результату, потребувало від судів особливої ретельності в оцінці правомірності таких дій. Залишення цієї обставини поза правовою увагою створює передумови для штучного подовження захисного періоду та безперервного існування мораторію, що прямо суперечить меті законодавця щодо недопущення зловживань процесуальними пільгами.

107. Отже, встановлені законом часові обмеження на повторний судовий захист, у цьому випадку, мають відраховуватися з моменту припинення будь-якої з функціонально рівнозначних процедур.

108. Також, в силу специфічних обставин цієї справи (паралельності процедур, що тривали деякий час), судами достеменно не встановлено чи не порушив Боржник порядок проведення зборів кредиторів та чи надав у плані достовірну інформацію про наявність лише «загрози неплатоспроможності», що охоплюється безумовними приписами п. 6 ч. 1 статті 33-22 КУзПБ, які суд зобов`язаний перевіряти незалежно від будь-яких заяв кредиторів чи строків. Протилежний підхід суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, свідчить про дефект судового контролю.

109. Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що передчасність висновків судів першої та апеляційної інстанцій щодо легітимності плану реструктуризації та правомірності дій Боржника перешкоджає залишенню оскаржуваних судових рішень у силі. З огляду на межі розгляду справи судом касаційної інстанції, ухвала та постанова суду апеляційної інстанції підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд для усунення зазначених недоліків.

110. Водночас, колегія суддів виходить із меж розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлених статтею 300 ГПК України. Відповідно до імперативних вимог частини другої цієї статті, суд касаційної інстанції не має права самостійно встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, надавати перевагу одним доказам над іншими чи додатково перевіряти та збирати нові докази. Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.

111. Зважаючи на те, що судами попередніх інстанцій не було повною мірою досліджено план превентивної реструктуризації на предмет достовірності відображених у ньому відомостей, а також не надано правової оцінки питанням щодо можливості ініціювання цієї процедури за наявності іншої відкритої процедури відновлення платоспроможності, висновки судів про затвердження плану є передчасними. Оскільки встановлення зазначених обставин та оцінка добросовісності поведінки Боржника виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, Верховний Суд позбавлений можливості ухвалити нове рішення у справі, що зумовлює необхідність її направлення на новий розгляд. 

112. Доводи скаржника, які стосуються економічної необґрунтованості та неефективності плану превентивної реструктуризації спрямовані на встановлення нових обставин, що перебуває поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

113. Таким чином, доводи Скаржника, викладені у касаційній скарзі, обґрунтовано визнаються колегією суддів частково підтвердженими в межах та з підстав, викладених у мотивувальній частині цієї постанови.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
114. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
115. Переглянувши у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційних скарг, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, дійшов висновку, що наведені вище обставини щодо дослідження та оцінки в сукупності доказів, які є в матеріалах справи, згідно з пунктом 1 частини третьої, частини четвертої статті 310 ГПК є підставою для скасування постанови апеляційного господарського суду і ухвали місцевого господарського суду та передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції. У зв`язку з чим касаційні скарги підлягає задоволенню частково.
116. Під час нового розгляду справи місцевому господарському суду слід врахувати наведене, дослідити та об`єктивно оцінити аргументи учасників справи і всі зібрані у справі докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувати фактичні обставини справи та залежно від встановленого, з урахуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини вирішити спір.
Судові витрати
117. З огляду на задоволення касаційної скарги та направлення справи на новий розгляд судові витрати, понесені скаржниками у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції, підлягають розподілу за результатами вирішення спору.
Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гір-Інтернешенел" задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2026 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.04.2026 у справі №904/5450/25 скасувати.

3. Справу №904/5450/25 направити на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.І. Картере

К.М. Огороднік