Справа № 141/371/26
Провадження №2/141/335/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2026 року       с-ще Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Слісарчука О.М.,
при секретарі судового засідання Баламутко Л.П.,
за участю сторін:
відповідача ОСОБА_1 ,
позивачка ОСОБА_2 не з`явилась,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу №141/371/26 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,
У С Т А Н О В И В :
12.05.2026 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
В обґрунтування позову зазначено, що 15.12.1984 у Варварівській сільській раді Іллінецького району Вінницької області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , про що зроблено відповідний актовий запис № 33. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_4 ». Неповнолітніх дітей від даного шлюбу сторони не мають.
Сімейне життя сторін не склалося через різне сприйняття прав та обов`язків подружжя, що призвело до виникнення непорозумінь, сварок, а також втрати почуттів один до одного. Сторони тривалий час проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюб має виключно формальний характер, тому позивачка звернулась до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 28.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі № 141/371/26 та призначено розгляд справи на 25.06.2026.
Судове засідання, призначене на 25.06.2026, не відбулось та було відкладено на 16.07.2026, у зв`язку з неявкою відповідача.
Позивачка ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання 16.07.2026 не з`явилась, повноважного представника до суду не направила, при цьому, в позовній заяві від 07.05.2026 ОСОБА_2 просила суд розгляд справи проводити без її участі, після розірвання шлюбу залишити прізвище « ОСОБА_4 ».
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні 16.07.2026 проти розірвання шлюбу не заперечував та зазначив, що із позивачкою не проживають разом із 2015 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Суд, заслухавши думку відповідача, розглянувши матеріали справи №141/371/26, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Як вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу серії № НОМЕР_1 , виданого 15.12.1984, у Варварівській сільській раді Іллінецького району Вінницької області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , про що зроблено відповідний актовий запис № 33. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_4 ».
Причиною розпаду сім`ї є те, що сторони мають різне сприйняття прав та обов`язків подружжя, тому позивачка вважає, що шлюб підлягає розірванню.
Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд зазначає наступне.
В статті 51 Конституції України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.
Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.
Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Згідно із ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін.
Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України.
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. 
Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
Беручи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження даної сім`ї суперечить спільним інтересам позивачки та відповідача, що має істотне значення, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним.
Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 24, 105, 110, 112, 113 СК України, ст.ст. 4, 7, 12, 13, 89, 141, 263, 265, 273 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Позов задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 15.12.1984 у Варварівській сільській раді Іллінецького району Вінницької області, актовий запис № 33.
Прізвище позивачки після розірвання шлюбу залишити « ОСОБА_4 ».
Повернути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 665,60 грн (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , витрати по відшкодуванню судового збору в сумі 665,60 грн (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).
Рішення суду оформлено та виготовлено 21 липня 2026 року.
Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ).
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ).

Суддя О.М. Слісарчук