21.08.26

Справа № 635/7415/23
Провадження № 2/635/40/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2026 року      смт Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Савченка Д.М.,
за участю секретаря судового засідання - Устіч О.Л.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
представник позивача - адвокат Константинова Ганна Вікторівна,
відповідач 1- ОСОБА_2 ,
відповідач 2 - Мереф`янська міська рада Харківського району Харківської області,
представника відповідача 2 - Попова Вячеслав Анатолійович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 08.03.2024 року) до ОСОБА_2 , Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, в якій просить:
1) встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_3 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (у період з 2013 року по день смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1 );
2) визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок загальною площею 61,0 кв.м, житловою площею 33,2 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (на теперішній час - АДРЕСА_2 ), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_3 в цілому, а саме: 1/2 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.03.2012 року після смерті його батька ОСОБА_4 , а інша 1/2 частина перейшла до нього у спадщину після смерті баби - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та за життя склала на його ім`я нотаріально посвідчений заповіт від 14.05.1993 року. Спадщину після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_3 прийняв у встановленому законом порядку шляхом подання заяви до державної нотаріальної контори 09.08.1996 року (спадкова справа № 1349), однак свідоцтва про право на спадщину за життя не отримав.
Позивач зазначив, що починаючи з 2013 року вони зі спадкодавцем проживали спільно однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, позивач піклувався про спадкодавця, купував ліки, продукти, забезпечував належні побутові умови, здійснював догляд за ним під час хвороб. Після смерті ОСОБА_3 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач за власні кошти провів його поховання, встановив пам`ятник, зберіг всі його особисті речі, документи та фактично вступив у володіння спадковим майном. Оскільки єдиний спадкоємець першої черги - син померлого ОСОБА_2 у встановлений шестимісячний строк спадщину не прийняв та жодного інтересу до неї не виявив, позивач як спадкоємець четвертої черги за законом має право на спадкування. Через неможливість оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку за відсутності документів, що підтверджують родинні зв`язки, проживання однією сім`єю, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Головою Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Сітовим В. надано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, зауваживши, що позивач не надав належних і допустимих доказів ведення спільного господарства, наявності спільного побуту та взаємних прав і обов`язків із померлим ОСОБА_3 протягом не менше ніж п`яти років до часу відкриття спадщини. Отримання дозволу на поховання, оплата ритуальних послуг та зберігання особистих речей свідчать лише про дружні стосунки, а квитанції за комунальні послуги датовані вже після смерті спадкодавця. Крім того, згідно з адресною карткою, позивач з 10.11.1994 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Факт проживання саме за місцем реєстрації підтверджується тим, що 17.06.2015 року він особисто замовляв та оплачував у КП «Харківське районне БТІ» технічний паспорт на свій житловий будинок по АДРЕСА_3 . Оскільки позивач не є належним спадкоємцем четвертої черги, у разі неприйняття спадщини спадкоємцем першої черги (сином) орган місцевого самоврядування має право порушити питання про визнання спадщини відумерлою та передачу майна у комунальну власність. 
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Константинова Г.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, та просили позов задовольнити. 
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив, що був знайомий з ОСОБА_3 приблизно з 2011 року, мешкали в одному селищі. ОСОБА_3 залишився один, без дітей, сім`ї. Приблизно в 2013 році позивач запропонував йому мешкати у своєму будинку, ОСОБА_3 мешкав разом з сім`єю позивача у будинку позивача, допомагав по ремонту будинку, по господарству. ОСОБА_3 постійно мешкав у будинку позивача з 2013 по 2019 роки, до своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , іноді ходив до свого будинку, займався городом. Харчувались разом, за одним столом, всі свої документи ОСОБА_3 , віддав позивачеві на зберігання, бо його будинок був у поганому технічному стані, жити там було неможливо - світло, газ були відрізані. Родичів у ОСОБА_3 не було, син ОСОБА_6 жив окремо, вони не спілкувались, а мати померла. У позивача будинок на 5 кімнат, сім`я - дружина та син, 2013 р.н., тому ОСОБА_3 було виділено окрему кімнату, в якій він мешкав. Продукти для спільного харчування купляв позивач. 
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в заяві розгляд справи просив провести без його участі, проти задоволення позову не заперечував.
Представник відповідача Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог із підстав, викладених у письмовому відзиві, зазначивши, що позивач не надав достатніх доказів ведення спільного господарства та проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, а зареєстрований за іншою адресою, у зв`язку з чим вважає позовні вимоги необґрунтованими.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що мешкає на сусідній вулиці з позивачем, підтримує з ним дружні відносини. ОСОБА_3 знав приблизно з 2013 року, коли робив ремонт у будинку позивача, оскільки у будинку мешкав ОСОБА_3 , зі слів якого свідкові відомо, що позивач запропонував йому жити в нього, оскільки його будинок був непридатний для проживання через відсутність світла і газу. Протягом 13-14 років свідок робив ремонт у будинку позивача, ОСОБА_8 завжди був поруч, допомагав із ремонтом, також допомагав позивачеві по господарству, в будинку на той час була маленька дитина, він гуляв з візком у дворі. Свідок бував у будинку позивача кілька разів на тиждень. ОСОБА_3 була виділена окрема кімнату, там було ліжко, телевізор тощо. ОСОБА_8 мешкав у позивача до своєї смерті в 2019 році, ховав його ОСОБА_1 , він же ставив пам`ятник. Тепер будинок ОСОБА_9 в занедбаному стані, шибки вибиті. 
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що позивач є братом його колишньої дружини. З ОСОБА_3 знайомий з дитинства. У 2013-2014 роках побачив ОСОБА_11 в будинку позивача, той жив в його родині, в окремому будинку в спільному дворі. ОСОБА_1 почав ремонт будинку, ОСОБА_8 допомагав по ремонту, а також по господарству, у нього була окрема кімната в будинку позивача, оскільки в його хаті жити було неможливо. ОСОБА_8 харчувався з родиною позивача за одним столом. Свідок разом з ОСОБА_7 робили ремонт у будинку позивача, всі харчувались за одним столом. ОСОБА_8 працював по «шабашкам». ОСОБА_8 жив з позивачем до своєї смерті в 2019 році, іноді ходив до себе, але хата «валилась», жити там було неможливо. Після смерті ОСОБА_9 ховав його ОСОБА_1 , про родичів ОСОБА_9 свідкові нічого не відомо. 
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26.10.2023 провадження у справі відкрито.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15.01.2024 залучено в якості співвідповідача Мереф`янську міську раду Харківського району Харківської області.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08.04.2024витребувано докази, підготовче провадження закрито.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано в 1/2 частині на праві приватної власності за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину Р/ №178, 26.03.2012 року, виданого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Костіною І.Г., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.06.2021 року та в 1/2 частині за ОСОБА_5 на підставі рішення Народного суду Харківського району, справа №2-1121 від 15.12.1970 року (дата реєстрації 21.01.1971 року), про що зроблено запис в реєстрову книгу 14 під реєстровим №2013, що підтверджується довідкою Виробничо-комерційного підприємства «Служба замовника» від 25.08.2021 року на підставі архівних реєстраційних матеріалів станом на 31.12.2012 року.
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується лікарською довідкою про смерть №214, виданою Мерефянською ЦПЛ та актовим записом про смерть №251 від 04.06.1996 року.
Відповідно до відповіді Харківського обласного нотаріального архіву від 23.12.2021 року №4554/01-21 при перевірці спадкової справи за документами Першої державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_5 за наявними в архіві даними встановлено, що 09.08.1996 року до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_3 . Його заяву було прийнято та зареєстровано у книзі обліку та реєстрації спадкових справ 09.08.1996 року за порядковим номером №1349.
Відмітки про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 відсутні, спадкова справа вважається відкритою.
За даними спадкового реєстру від імені ОСОБА_5 14.05.1993 року було посвідчено заповіт (реєстраційний номер №2181812). Архівом перевірено за документами фонду №33 «Перша державна нотаріальна контора Харківського району Харківської області» 14.05.1993 року за р№2-1771 дійсно було посвідчено заповіт, заповідач ОСОБА_5 , 1908 року народження, яка на момент звернення до нотаріальної контори з питань посвідчення заповіту мешкала АДРЕСА_4 . Заповіт посвідчено на все майно на ім`я ОСОБА_3 . Відмітки про скасування вищезазначеного заповіту відсутні.
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області.
Відповідно до акту Мереф`янської міської ради від 17.01.2023, комісією проведено обстеження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (на теперішній час - АДРЕСА_2 ), та встановлено, що на земельній ділянки за вказаною адресою розташований житловий будинок на два входи, глиняний, частково обшитий «вагонкою», покрівля шиферна, вікна, двері цілі, на час обстеження не заперті; маються господарські будівлі : два погреби обкладені цеглою, сарай, літня кухня, на час обстеження двері господарський будівель відчинені. Земельна ділянка занедбана, заросла чагарником, деревами. Огорожа, калитка, ворота частково зруйновані. Висновки: на час обстеження земельною ділянкою, будівлями довгий час не користуються.
Згідно з інформаційною довідкою про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за період з 01.01.1960 по 15.12.2021, з адресою: АДРЕСА_3 , за вказаною адресою були зареєстровані: ОСОБА_12 з 03.10.2016, ОСОБА_13 21.11.1973 / 14.12.2018; ОСОБА_14 26.04.1991 / 14.02.2019, ОСОБА_15 13.08.2002 / ОСОБА_16 09.01.2013 /, ОСОБА_1 25.10.1994 /, ОСОБА_17 29.03.1995 /.
Відповідно до листа виробничого-комерційного підприємства «Служба замовника» від 20.12.2021 вих.№70, згідно архівних реєстраційних матеріалів КП «ХРБТІ» станом на 31.12.2012р. встановлено, що за адресою: АДРЕСА_3 розташовано домоволодіння, що складається з двох житлових будинків з надвірними будівлями та спорудами, право власності на яке до 31.12.2012 р. в КП «Харківське районне БТІ» не зареєстровано. З матеріалів інвентаризаційної справи встановлено, що на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого Мереф`янською державною нотаріальною конторою 05.03.1968 р. гр. ОСОБА_18 купив недобудований житловий будинок літ. "А-1" готовністю 7% за адресою АДРЕСА_3 , закінчений будівництвом (в 1972 р.) житловий будинок літ. "А-1" загальною площею 72,30 кв. м. житловою площею 48,90 кв. м. за заявою користувача ОСОБА_19 прийнято до експлуатації згідно Акту державної приймальної комісії, затвердженого виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради 10.11.1987 р. пр. №11 (в 1978 р. гр. ОСОБА_18 помер);
в 1978 р. на земельній ділянці за вказаною адресою закінчено будівництво другого житлового будинку літ. "Б-1" загальною площею 67,70 кв. м. житловою площею 50,30 кв. м., який за заявою забудовника ОСОБА_13 прийнято до експлуатації згідно Акту державної приймальної комісії, затвердженого виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради 10.11.1987 р. пр. №11.
Рішенням виконавчого комітету Мереф`янської міської ради від 13.02.1990 р. відмовлено в оформленні права власності на домоволодіння, що складається з двох житлових будинків з надвірними будівлями та спорудами, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .
17.06.2015 р. до КП «Харківське районне БТІ» звернувся гр. ОСОБА_1 із замовленням на виготовлення технічного паспорту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 .
Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні доказів приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 1/2 частина житлового будинку загальною площею 61,0 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (нова адреса: АДРЕСА_2 ), належала ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Костіною І.Г. 26.03.2012 року за реєстровим № 178.
Інша 1/2 частина зазначеного житлового будинку згідно з довідкою ВКП «Служба замовника» була зареєстрована за ОСОБА_5 на підставі рішення Народного суду Харківського району від 15.12.1970 року (справа № 2-1121). 14 травня 1993 року ОСОБА_5 склала заповіт на все своє майно на ім`я ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 померла. 09 серпня 1996 року ОСОБА_3 звернувся до Першої державної нотаріальної контори Харківського району із заявою про прийняття спадщини (спадкова справа № 1349/1996), тобто прийняв спадщину відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер у м. Мерефа Харківського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 27.11.2019 року Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області (актовий запис № 394).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому спадкове майно.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Як встановлено судом, заповіту ОСОБА_3 не залишив.
Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування.
Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. Відповідач ОСОБА_2 є сином померлого ОСОБА_3 , тобто спадкоємцем першої черги за законом.
Позивач ОСОБА_1 обґрунтовує свої спадкові права посилаючись на положення статті 1264 ЦК України, відповідно до якої у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Оцінюючи наявність чи відсутність підстав для встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю між позивачем та ОСОБА_3 , суд враховує таке.
Відповідно до частин 2, 4 статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Конституційний Суд України у рішенні від 03.06.1999 року № 5-рп/99 зазначив, що обов`язковими ознаками члена сім`ї є спільне проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу; таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки (зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо).
Для набуття права на спадкування за законом на підставі ст.1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.
Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 21 березня 2019 року в цивільній справі №461/4689/15 та від 12 серпня 2019 року у справі №521/16365/15, який відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин.
При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин (спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України), 
Наведене узгоджуються із правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц, підтриманою Верховним Судом у постановах від 24 січня 2020 року у справі №490/10757/16, від 08 грудня 2021 року у справі №531/295/19 та інших.
Під час судового розгляду суд встановив істотні суперечності між письмовими заявами сторони позивача та фактичними доказами і поясненнями самого позивача.
Так, у позовній заяві та уточненій позовній заяві позивач стверджував, що він з 15 грудня 2004 року по 2019 рік мешкав однією сім`єю з ОСОБА_3 у будинку останнього за адресою: АДРЕСА_1 , де вони спільно обробляли город та вели господарство.
Водночас, згідно з інформаційною довідкою Мереф`янської міської ради від 15.12.2021 року № 5842 та матеріалами технічної інвентаризації, позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 з 25.10.1994 року, де зареєстрована і проживає його сім`я (дружина та малолітній син). Будинок по АДРЕСА_5 згідно з актом обстеження від 17.01.2023 року тривалий час є занедбаним, відключеним від комунікацій та непридатним для життя.
Більше того, у судовому засіданні позивач ОСОБА_1 особисто визнав і підтвердив, що познайомився з ОСОБА_3 лише приблизно у 2011 році, а з 2013 року надав ОСОБА_3 окрему кімнату для тимчасового проживання у власному домоволодінні по АДРЕСА_3 , оскільки в будинку ОСОБА_3 не було світла та газу. Допитані свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_10 також підтвердили, що ОСОБА_1 проживав зі своєю власною дружиною та сином, а ОСОБА_3 проживав у наданій йому окремій кімнаті, періодично підробляв та допомагав ОСОБА_1 виконувати будівельні роботи і ремонт будинку.
Таким чином, судом беззаперечно встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не існувало сімейних зв`язків у розумінні норм сімейного та цивільного законодавства. 
Проживання ОСОБА_3 в будинку позивача було наслідком надання йому прихистку через скрутні житлові умови та взаємної допомоги в побуті й ремонтних роботах, що свідчить про наявність виключно дружніх, добросусідських та побутових взаємин. Наявність у позивача власної повноцінної сім`ї (дружини та дитини), відсутність між ним та ОСОБА_3 взаємних прав та обов`язків, властивих членам сім`ї, виключає можливість визнання їх сім`єю за ст. 3 СК України та ст. 1264 ЦК України.
Долучені позивачем квитанції про сплату окремих рахунків, дозволи прокуратури на видачу тіла та витрати на поховання померлого і встановлення надгробка самі по собі не свідчать про проживання однією сім`єю протягом не менш як п`яти років до часу відкриття спадщини. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю.
Оскільки факт постійного проживання позивача зі спадкодавцем однією сім`єю понад п`ять років не знайшов свого підтвердження під час судового розгляду та спростовується наявними у справі доказами, правові підстави для задоволення вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, відсутні.
Вимога про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом є похідною від встановлення факту проживання однією сім`єю та спадкування четвертої черги, а тому у задоволенні цієї вимоги також належить відмовити.
Крім того, суд зазначає, що за відсутності спадкоємців за заповітом і за законом вирішення питання щодо подальшої юридичної долі спадкового майна здійснюється у порядку, передбаченому ст. 1277 ЦК України (визнання спадщини відумерлою за заявою органу місцевого самоврядування).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору відшкодуванню не підлягають і залишаються за позивачем.
Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 315, 354, 355 ЦПК України, статтями 3, 4 Сімейного кодексу України, статтями 16, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1258, 1264, 1268 ЦК України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом - відмовити.
Судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем ОСОБА_1 .
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 .
Представник позивача: адвокат Константинова Ганна Вікторівна, місцезнаходження: 62403, Харківська область, Харківський район, смт Бабаї, вул. Клавдії Шульженко, буд. 37, РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач 1: ОСОБА_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач 2: Мереф`янська міська рада Харківського району Харківської області, код ЄДРПОУ: 04058692, місцезнаходження: 62472, Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Дніпровська, буд. 213.
Суддя          Д.М. Савченко