ф
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 року 
м. Київ

справа № 240/35801/23
адміністративне провадження № К/990/21087/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
суддя-доповідач - Бевзенко В.М.,
судді: Чиркін С.М., Шарапа В.М.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Державної служби України з надзвичайних ситуацій на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року (ухвалене суддею-доповідачем Токаревою М.С.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року (прийняту у складі головуючого судді: головуючого судді: Капустинського М.М., суддів: Сапальової Т.В., Ватаманюка Р.В.) у справі №240/35801/23 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст обставин справи
1. У грудні 2023 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із позовом до Державної служби України з надзвичайних ситуацій (далі - ДСНС України, відповідач), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ДСНС України - щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги встановленої особі рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання пов`язаних з проходженням нею служби, оформленого Протоколом №9 засідання комісії з призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту від 08 вересня 2023 року;
- зобов`язати ДСНС України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення особі рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту інвалідності ІІІ групи у випадках, передбачених пунктом 4 частини другої статті 118 Кодексу цивільного захисту України.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю III групи. Однак відповідач відмовив йому у виплаті такої допомоги (протокол № 9 від 08 вересня 2023 року), оскільки з моменту звільнення до моменту встановлення групи інвалідності минуло більше шести місяців. Позивач вважає, що цією відмовою відповідач позбавив його права на соціальні виплати, гарантовані законом, тому він звернувся до суду з цим позовом для захисту своїх прав та інтересів.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
2. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії ДСНС України щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності, що настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, що оформлена Протоколом №9 від 08 вересня 2023 року.
Зобов`язано ДСНС України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності, що настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.
У задоволенні решти вимог відмовлено.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог частково, суди виходили з того, що зазначена відповідачем обставина (встановлення інвалідності поза межами шестимісячного строку з моменту звільнення) не може бути підставою для відмови позивачу в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги. Суди вказали, що інвалідність, хоч і була встановлена поза межами строку, визначеного пунктом 4 частини другої статті 118 Кодексу цивільного захисту України, проте це відбулося не з вини позивача, а у зв`язку з проходженням тривалого лікування після отриманої травми, тобто з причин, які не залежали від його волі.
Разом з тим, суди зазначили, що позовна вимога про зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку зі встановленням йому III групи інвалідності задоволенню не підлягає. Оскільки визначення наявності чи відсутності підстав для призначення такої допомоги є формою реалізації дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень, суд не може перебирати на себе його функції, а тому задоволення вимоги у такий спосіб виходило б за межі завдань адміністративного судочинства.
II. АРГУМЕНТИ СТОРІН
Короткий зміст вимог касаційної скарги
3. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, ДСНС України звернулось з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Як на підставу касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій, скаржник посилається на положення пункту 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а саме - на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування пункту 4 частини другої статті 118 Кодексу цивільного захисту України. Скаржник зазначає, що цією нормою визначено підстави, за наявності яких призначається та виплачується одноразова грошова допомога. При цьому встановлення особі рядового і начальницького складу служби цивільного захисту інвалідності є окремою правовою підставою для призначення і виплати такої допомоги, яка передбачає виплату лише у разі, якщо інвалідність настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) чи захворювання, пов`язаних з проходженням служби, або якщо інвалідність встановлено протягом шести місяців після звільнення зі служби з причин, зазначених у цьому пункті.
На обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що спір стосується застосування присічного строку, передбаченого пунктом 4 частини другої статті 118 Кодексу цивільного захисту України, який визначає межі соціального права особи. Скаржник вказує на необхідність уніфікованого застосування пункту 4 частини другої статті 118 Кодексу цивільного захисту України, який є підставою для державних видатків з бюджету у кожній судовій справі, і за відсутності визначеного підходу Верховного Суду суди можуть ухвалювати суперечливі рішення.
Позивач відзиву на касаційну скаргу не подав. Ухвалу про відкриття касаційного провадження від 02 липня 2025 року він отримав 10 липня 2025 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 0610266471184.
Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
4. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах цивільного захисту та наказом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області від 15 вересня 2022 року № 482 його звільнено з 15 вересня 2022 року.
02 березня 2022 року ОСОБА_1 у зв`язку зі службовою необхідністю було відряджено з державного пожежно-рятувального загону до закінчення особливого періоду відповідно до наказу Головного управління ДСНС у Житомирській області від 02 березня 2022 року № 24.
Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 18 липня 2022 року по 25 липня 2022 року, діагноз - акуботравма.
Відповідно до довідки № 83-в Лікарсько-експертної комісії Головного управління ДСНС у Житомирській області від 12 вересня 2022 року № 18/198 встановлено, що захворювання, так, пов`язане з проходженням служби. Обмежено придатний до військової служби.
Наказом Головного управління ДСНС у Житомирській області від 15 вересня 2022 року № 482 (по особовому складу) відповідно до Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу звільнено у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 176 підпунктом 3 (за станом здоров`я) старшого прапорщика служби цивільного захисту ОСОБА_1 .
Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого № історії 23077 ОСОБА_1 проходив лікування з 22 листопада 2022 року по 09 грудня 2022 року.
З виписки з медичної карти встановлено, що ОСОБА_1 проходив лікування з 13 лютого 2023 року по 24 лютого 2023 року.
Позивачу з 26 червня 2023 року встановлено ІІІ групу інвалідності, причина інвалідності - травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК від 31 липня 2023 серії 12 ААГ № 414170.
Позивач 01 серпня 2023 року звернувся до Головного управління ДСНС у Житомирській області із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги.
Листом Головного управління ДСНС у Житомирській області від 10 серпня 2023 року № 5101- 4090/5106 заяву позивача разом із пакетом документів надіслано до ДСНС України для вирішення питання про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІІ групи.
ДСНС України розглянула заяву позивача разом із пакетом документів щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІІ групи та прийняла рішення (протокол № 9 від 08 вересня 2023 року), яким відмовлено у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, оскільки з дати звільнення позивача зі служби до дати встановлення йому інвалідності минуло більше шести місяців.
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
5. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає таке.
6. Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
7. Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
8. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
9. Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
10. Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року та постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року відповідають, а викладені у касаційній скарзі доводи є необґрунтованими з огляду на таке.
11. У статті 1 та частині першій статті 2 Конституції України встановлено, що Україна проголошена суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою, суверенітет якої поширюється на всю її територію.
12. Відповідно до частини другої статті 3 Основного Закону України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
13. В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; зокрема, закони приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй; норми Конституції України є нормами прямої дії; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Основного Закону України).
14. Також, відповідно до Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності й недоторканності покладаються на Збройні Сили України; держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей (частини перша, друга, п`ята статті 17); захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України (частина перша статті 65).
15. Громадяни мають право на соціальний захист у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, установлених законом (частина перша статті 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту, форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).
16. За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
17. Відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності регулюються Кодексом цивільного захисту України.
18. Відповідно до статті 118 Кодексу цивільного захисту України одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - одноразова грошова допомога) - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно із цим Кодексом мають право на її отримання.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується в разі:
1) загибелі особи рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту під час виконання нею службових обов`язків або смерті внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, отриманих під час виконання нею службових обов`язків;
2) смерті особи рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту, що настала в період проходження нею служби;
3) встановлення особі рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого нею під час виконання службових обов`язків або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням нею службових обов`язків, або встановлення особі протягом шести місяців після звільнення її із служби інвалідності з причин, зазначених у цьому пункті;
4) встановлення особі рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, пов`язаних з проходженням нею служби, або встановлення особі протягом шести місяців після звільнення її із служби інвалідності з причин, зазначених у цьому пункті;
5) отримання особою рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання нею службових обов`язків, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення їй інвалідності.
19. Отже, пунктом 4 частини другої статті 118 Кодексу цивільного захисту України визначено підстави, за наявності яких призначається та виплачується одноразова грошова допомога. При цьому встановлення особі рядового і начальницького складу служби цивільного захисту інвалідності є окремою правовою підставою для призначення і виплати такої допомоги й передбачає її виплату лише у разі, якщо інвалідність настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) чи захворювання, пов`язаних із проходженням служби, або якщо інвалідність встановлено особі протягом шести місяців після її звільнення зі служби з причин, зазначених у цьому пункті.
20. Таким чином, зазначені положення пункту 4 частини другої статті 118 Кодексу цивільного захисту України застосовуються виключно за обов`язкової одночасної наявності щонайменше трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення):
причиною інвалідності є захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язані з проходженням служби в органах цивільного захисту;
інвалідність повинна бути встановлена до моменту звільнення або не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з органів цивільного захисту;
причина звільнення такої особи з органів цивільного захисту повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаними з проходженням служби в органах цивільного захисту.
21. На виконання статті 118 Кодексу цивільного захисту України Кабінетом Міністрів України 29 березня 2024 року затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту №357 (далі - Порядок № 357).
22. Відповідно до підпункту 4 пункту 5 Порядку № 357 одноразова грошова допомога призначається і виплачується зокрема у разі встановлення особі рядового чи начальницького складу інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, пов`язаних з проходженням нею служби, або встановлення особі протягом шести місяців після звільнення її із служби інвалідності з причин, зазначених у цьому підпункті.
23. Згідно з підпунктом 2 пункту 10 Порядку № 357 одноразова грошова допомога призначається і виплачується особі рядового чи начальницького складу, якій встановлено інвалідність, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого нею під час виконання службових обов`язків, або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням нею службових обов`язків, або якій встановлено протягом шести місяців після звільнення її із служби інвалідність з причин, зазначених у цьому підпункті, у розмірі - 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення особі інвалідності III групи.
24. Пунктом 14 Порядку № 357 встановлено, що для виплати одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності чи втрати працездатності без встановлення їй інвалідності особа рядового чи начальницького складу подає до органу чи підрозділу цивільного захисту рапорт (заяву) про виплату одноразової грошової допомоги в паперовій формі, до якої додаються:
копія документа, що посвідчує особу;
копія документа, що засвідчує реєстрацію особи в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, або дані про реєстраційний номер облікової картки платника податку із зазначеного Реєстру, внесені до паспорта громадянина України (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті громадянина України);
копія довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;
копія довідки медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках.
25. Одноразова грошова допомога призначається ДСНС та виплачується органами та підрозділами цивільного захисту, з яких було звільнено особу рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту (пункт 17 Порядку № 357).
26. Органи та підрозділи цивільного захисту протягом 10 календарних днів подають разом із документами, передбаченими пунктами 13 або 14 Порядку № 357, до апарату ДСНС висновок про наявність підстав для виплати одноразової грошової допомоги.
27. Зі встановлених судами попередніх інстанцій обставин вбачається, що днем звільнення відповідно до наказу Головного управління ДСНС у Житомирській області від 15 вересня 2022 року № 482 є 15 вересня 2022 року.
28. При цьому відповідно до довідки до акта огляду МСЕК від 31 липня 2023 року серії 12 ААГ № 414170 позивачу встановлено III групу інвалідності з 26 червня 2023 року, причина інвалідності - травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків.
29. З огляду на це, на підставі наявних у справі доказів, судами попередніх інстанцій встановлено, що: позивачем отримано травму в період проходження служби під час виконання службових обов`язків; позивача звільнено з органів цивільного захисту (за станом здоров`я); встановлена позивачу інвалідність пов`язана з виконанням службових обов`язків.
30. Водночас пунктом 4 частини другої статті 118 Кодексу цивільного захисту України визначено, що право на отримання одноразової грошової допомоги мають ті особи, яким інвалідність встановлено протягом шести місяців після звільнення зі служби з причин, визначених у цьому пункті.
31. При цьому за приписами підпункту 2 пункту 4 Порядку № 357 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення особі рядового чи начальницького складу інвалідності - дата, зазначена у витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або в довідці медико-соціальної експертної комісії, а в разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або в довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.
32. Вказані положення пункту 4 частини другої статті 118 Кодексу цивільного захисту України свідчать про те, що законодавець встановив преклюзивний (присічний, присікальний) (від лат. praeclusio - закривання або перешкода) шестимісячний строк, яким обмежено період реалізації особою свого права на отримання одноразової грошової допомоги. При цьому днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, зазначена у витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або в довідці медико-соціальної експертної комісії.
33. У постановах від 23 жовтня 2018 року у справі № 161/69/17, від 12 березня 2019 року у справі № 760/18315/16-а, від 14 лютого 2022 року у справі № 580/3295/20, від 26 квітня 2024 року у справі № 260/2081/23 та від 20 червня 2024 року у справі № 340/2259/23 Верховний Суд дійшов висновку, що строк може вважатися присічним за умови, якщо особа протягом цього строку має можливість у будь-який час звернутися за захистом своїх соціальних прав, а саме права на отримання грошової виплати. Строк не вважається завершеним за умови об`єктивної відсутності у особи можливості безперешкодного звернення за реалізацією відповідного соціального права, оскільки таке обмеження буде порушенням права особи на соціальне забезпечення та проявом дискримінації.
34. Колегія суддів не знаходить підстав для відступу від цих правових висновків у справі, що розглядається, і вважає за необхідне наголосити, що встановлення обмеженого строку є однією з умов дисциплінування фізичних осіб як учасників публічно-правових відносин при реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги.
35. За загальним правилом преклюзивний (присічний, присікальний або обмежений) строк не підлягає поновленню, водночас, у виключних випадках строк може вважатися таким, що розпочався пізніше або є незавершеним, а особа такою, що не втратила соціальні гарантії, які надані їй законом, зокрема, у даному випадку, можливість реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги із застосуванням судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову).
36. Такий виключний випадок повинен передбачати у сукупності такі умови:
наявність непереборних обставин, які пов`язані з дійсними істотними та об`єктивними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та/або поважних причин, які не залежали від волі та дій особи, що підтверджені доказами, належність яких повинна бути перевірена уповноваженим органом або судом;
відсутність підстав стверджувати про можливу бездіяльність (недобросовісність) особи, що може виражатися у її незацікавленості у дотриманні встановлених строків або умисному ухиленні від вчинення необхідних активних дій, передбачених законодавством;
вчинення особою відповідних активних дій з метою реалізації свого права на передбачені законом соціальні гарантії (отримання одноразової грошової допомоги).
37. При цьому вчинення особою активних дій включає в себе наявність підтвердженого факту звернення такої особи в межах встановленого трирічного строку за належною їй соціальною виплатою (що свідчить про волевиявлення особи вчасно реалізувати її право на отримання допомоги), невідкладне оскарження в судовому порядку відмови суб`єкта владних повноважень у призначенні такої виплати та/або інших дій (рішень) чи бездіяльності, що виявлені за наслідками такої відмови (неналежне/невчасне оформлення уповноваженими суб`єктами документів, які є підставою для отримання відповідної соціальної виплати, наприклад, постанови ВЛК, акта розслідування нещасного випадку, акта, що свідчить про причини та обставини поранення, довідки МСЕК), і які перешкоджають реалізації права на отримання такої допомоги при повторному зверненні (що демонструє готовність особи захистити своє право і довести неправомірність дій суб`єкта владних повноважень з метою отримання належної їй соціальної виплати).
38. З огляду на вищезазначене, колегія суддів наголошує, лише доведена і перевірена судом наявність дійсно непереборних обставин, які пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій, об`єктивних поважних причин, які не залежали від волі та дій особи, а також вчинення особою активних дій, які свідчать про її намір вчасно реалізувати своє право на отримання допомоги та демонструють готовність особи захистити своє право і довести неправомірність дій суб`єкта владних повноважень з метою отримання належної їй соціальної виплати у сукупності можуть слугувати підставами для визначення судом іншої дати початку обрахунку строку реалізації особою права на отримання одноразової грошової допомоги або дати його завершення.
39. Судами попередніх інстанцій зазначено, що наказом Головного управління ДСНС у Житомирській області від 15 вересня 2022 року № 482 ОСОБА_1 звільнено з посади, однак лише з 26 червня 2023 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності (причина - травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків), що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК від 31 липня 2023 року серії 12 ААГ № 414170.
40. Отже, інвалідність ОСОБА_1 встановлено пізніше ніж протягом шести місяців після його звільнення зі служби з органів цивільного захисту.
41. Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач в обґрунтування пропуску встановленого строку вказав, що в період з 15 вересня 2022 року (дата звільнення) проходив лікування після отриманої травми, однак результати лікування не призвели до бажаних наслідків. Інвалідність у період шести місяців після звільнення не була встановлена з незалежних від позивача підстав, оскільки він виконував рекомендації лікарів за наслідками отриманої травми. Після того як лікування не дало результатів, позивач отримав направлення на МСЕК та відповідну групу інвалідності.
42. Факт лікування позивача після отриманої травми підтверджується довідкою Лікарсько-експертної комісії від 12 вересня 2022 року № 18/198, консультаційними висновками та виписками з медичної карти.
43. Враховуючи вищевикладені обставини, суди дійшли висновку, що зазначена відповідачем причина (встановлення інвалідності у понад шестимісячний строк з моменту звільнення) не може бути підставою для відмови позивачу в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки інвалідність хоч і була встановлена поза межами строку, визначеного пунктом 4 частини другої статті 118 Кодексу цивільного захисту України, однак це сталося не з вини позивача, а у зв`язку з проходженням лікування після отриманої травми, тобто через обставини, які не залежали від його волі.
44. Колегія суддів погоджується з такими висновками та вказує таке.
45. Згідно з положенням пункту 14 Порядку № 357 для виплати одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності чи втрати працездатності без встановлення їй інвалідності особа рядового чи начальницького складу подає до органу чи підрозділу цивільного захисту рапорт (заяву) про виплату одноразової грошової допомоги в паперовій формі, до якої додаються:
копія документа, що посвідчує особу;
копія документа, що засвідчує реєстрацію особи в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, або дані про реєстраційний номер облікової картки платника податку із зазначеного Реєстру, внесені до паспорта громадянина України (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті громадянина України);
копія довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи;
копія довідки медико-соціальної експертної комісії або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).
46. Крім того, зі змісту пункту 19 Порядку № 357 вбачається, що органи та підрозділи цивільного захисту після встановлення кола осіб, визначених у пунктах 7 і 8 цього Порядку (зокрема з урахуванням особистого розпорядження), протягом 15 календарних днів з дня реєстрації заяви приймають рішення у формі висновку про наявність підстав для виплати одноразової грошової допомоги або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі чи подано не за належністю). 
47. З вищевказаного можна зробити висновок про обов`язкову наявність у особи, яка звертається із заявою про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності, зокрема, копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією або витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи та копії довідки медико-соціальної експертної комісії або витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності.
48. Відсутність вказаних документів, з огляду на норми пунктів 14, 19 Порядку № 357, є підставою для повернення поданої особою заяви про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності на доопрацювання.
49. Крім цього, колегія суддів Верховного Суду враховує правову позицію Конституційного Суду України, викладену у Рішенні від 06 квітня 2022 року № 1-р(ІІ)/2022. У зазначеному Рішенні Конституційний Суд наголосив, що держава не може відмовитися від зобов`язань щодо забезпечення соціального захисту осіб, які захищають суверенітет і територіальну цілісність України, а встановлення законодавцем строкових обмежень для реалізації права на соціальну допомогу не повинно нівелювати саму сутність цього права. Вказаний у законі часовий проміжок (зокрема, шестимісячний строк після звільнення для встановлення інвалідності) має на меті дисциплінувати суб`єктів правовідносин, проте він не може ставати безальтернативною перешкодою для отримання гарантованої державою одноразової грошової допомоги, якщо такий строк пропущено з поважних, об`єктивних та незалежних від волі особи обставин.
50. Обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги шестимісячним строком з дня звільнення особи зі служби, у разі якщо інвалідність настала внаслідок поранення або захворювання, пов`язаних з виконанням службових обов`язків, за умови, що цей факт є доведеним, порушує принципи справедливості та верховенства права. Особа, яка отримала ушкодження здоров`я під час захисту Батьківщини (зокрема, у сфері цивільного захисту в особливий період), має право на обґрунтоване сподівання, що держава виконає свій обов`язок щодо її соціального забезпечення. Відтак, позбавлення особи права на соціальну допомогу через сплив строку, без оцінки причин такого пропуску (як-от тривале безперервне лікування чи тривалий процес медичного експертного огляду), змінює сутність конституційного права на соціальний захист та суперечить статті 17 та частині першій статті 46 Конституції України.
51. З огляду на вищезазначене, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав вважати завершеним встановлений пунктом 4 частини другої статті 118 Кодексу цивільного захисту України строк, зважаючи на наявність об`єктивних та незалежних від позивача обставин, що у своїй сукупності унеможливили вчасну реалізацію позивачем його права на отримання одноразової грошової допомоги. Вказане свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною відмови ДСНС України у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності, що настала внаслідок травми, отриманої під час виконання ним службових обов`язків.
52. Оскільки касаційне провадження у цій справі було відкрито, зокрема й з підстави відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування пункту 4 частини другої статті 118 Кодексу цивільного захисту України, Суд вважає за необхідне викласти наступні висновки.
53. Шестимісячний строк, передбачений пунктом 4 частини другої статті 118 Кодексу цивільного захисту України, є присічним, проте він не вважається завершеним, якщо інвалідність не було встановлено вчасно з об`єктивних, поважних та незалежних від волі особи причин. За наявності таких умов та активної поведінки особи, встановлення інвалідності поза межами шести місяців не позбавляє її права на отримання одноразової грошової допомоги.
54. Згідно з імперативними вимогами статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги; на підставі встановлених фактичних обставин справи лише перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права.
55. Згідно з частиною першою статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
56. З урахуванням викладеного, Верховний Суд уважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
57. З огляду на результат касаційного розгляду, Суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд, 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Державної служби України з надзвичайних ситуацій залишити без задоволення.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року у справі №240/35801/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М. Бевзенко
Судді: С.М. Чиркін
В.М. Шарапа