Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.07.2026 | Справа №607/14674/26 Провадження №2-а/607/409/2026

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Грицай К.М. за участю секретаря судового засідання Кійко С.Д., представника позивача Карого В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови № 90 від 23.06.2026 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

03.07.2026 адвокат Карий В.В., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області через підсистему «Електронний суд» з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови № 90 від 23.06.2026, винесеної начальником Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Москаликом Ігорем Івановичем про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, якою позивачку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальника відділення поштового зв`язку № 46003 Тернопіль-3 Тернопільського регіону АТ «Укрпошта», притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 165-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.
Позивач вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконною та такою, що порушує її інтереси, враховуючи відсутність підстав для притягнення до адміністративної відповідальності та накладення на неї штрафу через відсутність складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 покликається на відсутність викладення у постанові суті правопорушення та невідповідність кваліфікації діяння. Зокрема, у протоколі відповідальність за інкриміноване діяння кваліфіковано за пунктом 5 частини 16 статті 106 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та частиною 1 статті 165-1 КУпАП, тоді як в оскаржуваній постанові вказано про накладення стягнення вже за частиною 1 статті 165-5 КУпАП з посиланням на порушення вимог абзацу 1 частини 1 статті 47 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пункту 29 Порядку виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1279, та підпункту 4 пункту 5 розділу VI Договору «Про закупівлю послуг з виплати та доставки пенсій та грошової допомоги» від 29.12.2025 № 251225-62/290.
Також зазначає, що обов`язок особисто перевіряти паспорт та встановлювати особу одержувача при виплаті пенсії покладено на листоношу, який здійснює виплату безпосередньо за місцем проживання одержувача, а позивачка як начальник відділення не має доступу до відомостей Державного реєстру актів цивільного стану про смерть у режимі реального часу і не мала змоги дізнатися про смерть одержувачки станом на день виплати.
Крім того, зазначає, що інкриміноване позивачці діяння — виплата пенсії померлій одержувачці — вчинено одноразово 07 квітня 2026 року і це є одноразовою, завершеною в момент вчинення дією, а не триваючим правопорушенням. Диспозиція інкримінованої норми утворюється фактом здійснення виплати, а не подальшим неповерненням коштів, яке є лише наслідком, а не самостійним триваючим діянням. Протокол складено 10 червня 2026 року після спливу встановленого статтею 38 КУпАП строку, а оскаржувана постанова винесена 23 червня 2026 року, тобто через понад два з половиною місяці з дня вчинення діяння. Позивач вважає, що на момент винесення постанови строк притягнення позивачки до адміністративної відповідальності сплинув, що відповідно до пункту 7 статті 247 КУпАП є самостійною обставиною, яка виключає провадження у справі про адміністративне правопорушення, а отже — і самостійною підставою для скасування постанови.
Також вказує, що відповідач розглянув справу та виніс постанову, не забезпечивши позивачці реалізацію гарантованого статтею 268 КУпАП права на ознайомлення з матеріалами справи через адвоката, чим істотно порушив право позивачки на захист.
З огляду на наведене просить суд визнати протиправною та скасувати Постанову № 90 від 23 червня 2026 року «Про накладення адміністративного стягнення», винесену начальником Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Москаликом Ігорем Івановичем стосовно ОСОБА_1 ; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 ; стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати, зокрема сплачений судовий збір.

Ухвалою судді від 08 липня 2026 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
17 липня 2026 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву від ГУ ПФУ в Тернопільській області, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову через його безпідставність. Покликався на те, що факт незаконної виплати та використання бюджетних коштів, а саме виплата 07.04.2026 пенсії в сумі 8326,54 грн після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 пенсіонерки ОСОБА_2 , встановлено актом перевірки від 10.06.2026 № 1900-1003-4/55. Зазначене правопорушення (порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду України) пов`язане з триваючим станом неправомірного використання коштів, що виявлено перевіркою. Тому двомісячний строк з дня виявлення правопорушення, встановлений частиною 1 статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення для триваючих правопорушень, дотримано повністю.
Також у відзиві вказано, що позивачкою як начальником відділення поштового зв`язку № 46003 Тернопіль-3 м. Тернопіль вчинено порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду України, а саме неправомірну виплату пенсії померлій особі. Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 47 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату та доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 29 Порядку виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1279, передбачено, що виплата пенсій, грошової допомоги здійснюється працівником виплатного об`єкта особисто одержувачу після звірення даних пред`явленого паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу, з даними, зазначеними у відомості / відомості за списками, разовому дорученні. 
ОСОБА_1 є начальником відділення поштового зв`язку № 46003 Тернопіль-3 м. Тернопіль. Відповідно до Порядку, затвердженого постановою КМУ від 16.12.2020 № 1279, та умов Договору «Про закупівлю послуг з виплати та доставки пенсій та грошової допомоги» від 29 грудня 2025 року № 251225-62/290, саме на начальника об`єкта поштового зв`язку покладається загальний контроль за законністю здійснюваних відділенням поштового зв`язку виплат та організація належної звітності. Відповідно до підпункту 4 пункту 5 розділу VІ Договору від 29 грудня 2025 року № 251225-62/290 виконавець зобов`язаний забезпечити надання послуг, якість яких відповідає умовам, установленим розділом ІІ цього Договору. Згідно з розділом ІІ Договору виконавець надає Замовнику послуги, якість яких відповідає вимогам Порядку № 1279 та Постанови № 162.
Порядок формування відомостей за виплатними документами (далі – відомості), їх передавання та руху грошових коштів для виплати пенсій та грошової допомоги між Виконавцем та його об`єктами поштового зв`язку, які безпосередньо виплачують пенсію та грошову допомогу (надалі – виплатні об`єкти), процедури внутрішнього контролю визначаються внутрішніми документами виконавця. Підпис ОСОБА_1 як відповідального працівника виплатного об`єкта міститься на відомостях на виплату пенсій та грошової допомоги за квітень 2026 року. Тому посилання на те, що виплату безпосередньо здійснював листоноша, не знімає з позивачки статусу посадової особи, відповідальної за цільове використання коштів, переданих АТ «Укрпошта» для виплати пенсій.
Щодо доводів позивача про порушення права на захист зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення призначено на 23 червня 2026 року о 12 год. 00 хв., про що було зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення № 90 від 10 червня 2026 року, складеному в присутності гр. ОСОБА_1 . Копію протоколу було їй вручено 10 червня 2026 року, про що свідчить її підпис у протоколі. На вказаний час гр. ОСОБА_1 не з`явилася, про причини неявки не повідомила. Копію постанови було направлено гр. ОСОБА_1 24.06.2026. ОСОБА_1 була ознайомлена зі змістом правопорушення, про що свідчить надання нею особистих письмових пояснень. Клопотання адвоката Карого Володимира Вікторовича про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення від 19.06.2026 надійшло через систему електронного документообігу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області 23.06.2026 о 15:29 год., тоді як розгляд справи було призначено на 12:00 год. 23.06.2026. Тобто на момент надходження клопотання у справі вже було винесено постанову про адміністративне правопорушення.

Представник позивача ОСОБА_1 — адвокат Карий В.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, вказавши, що у постанові та протоколі про адмінправопорушення зазначені різні статті КУпАП, тому вважає, що кваліфікація дій позивача є невірною. Крім того, правопорушення не є триваючим, а отже, пропущений строк для притягнення до відповідальності.
Представник ГУ ПФУ в Тернопільській області не з`явився з невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
Частиною другою ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. 
Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. 
Стаття 244-2 КУпАП визначає, що органи Пенсійного фонду України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушеннями законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, поданням недостовірних відомостей, що використовуються в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (стаття 165-1), та з перешкоджанням уповноваженим особам Пенсійного фонду України та його органів у проведенні перевірок (стаття 188-23). 
Так, частиною 1 статті 165-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду України, що тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від тридцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своечасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Нормами статті 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП). 
Згідно з вимогами ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування); опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. 
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, 10 червня 2026 року уповноваженою особою ГУ ПФУ в Тернопільській області було складено протокол № 90 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно з протоколом, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника відділення поштового зв`язку № 46003 Тернопіль-3 Тернопільського регіону АТ «Укрпошта», вчинила адміністративне правопорушення, а саме: порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду України, що проявилося у виплаті 07.04.2026 пенсії в сумі 8326,54 грн після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 пенсіонерки ОСОБА_2 (ВПЗ НОМЕР_1 ), що встановлено актом перевірки від 10.06.2026 № 1900-1003-4/55. Порушення вчинено 07.04.2026. Кошти повернуто на рахунок Пенсійного фонду України 12.05.2026 (платіжна інструкція від 12.05.2026), що є порушенням вимог абзацу 1 частини 1 статті 47 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пункту 29 Порядку виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1279, та пп. 4 пункту 5 розділу VI Договору «Про закупівлю послуг з виплати та доставки пенсій та грошової допомоги» від 29 грудня 2025 року № 251225-62/290, відповідальність за яке передбачено пунктом 5 частини 16 статті 106 Закону України № 1058-IV та частиною 1 статті 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно з поясненнями у протоколі від 10 червня 2026 року, ОСОБА_1 зазначила, що обов`язок особисто перевіряти паспорт та встановлювати особу одержувача при виплаті пенсії покладено на листоношу, який здійснює виплату безпосередньо за місцем проживання одержувача. Вона як начальник відділення не має доступу до відомостей Державного реєстру актів цивільного стану про смерть у режимі реального часу і не мала змоги дізнатися про смерть одержувачки станом на день виплати.
Про час і місце розгляду справи (23 червня 2026 року о 12 год. 00 хв.) ОСОБА_1 була повідомлена, про що свідчить її особистий підпис у протоколі.
Позивачем ОСОБА_1 у позовній заяві не заперечується отримання протоколу про адміністративне правопорушення від 10 червня 2026 року, в якому повідомлено про час та місце розгляду справи.
Начальником Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Москаликом Ігорем Івановичем винесено постанову № 90 про накладення адміністративного стягнення від 23 червня 2026 року, у якій зазначено, що, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення від 10 червня 2026 року № 90 та акт перевірки від 10 червня 2026 року № 1900-1003-4/55, встановив: ОСОБА_1 допустила порушення вимог абзацу 1 частини 1 статті 47 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пункту 29 Порядку від 16.12.2020 № 1279 та пп. 4 пункту 5 розділу VI Договору від 29 грудня 2025 року № 251225-62/290, відповідальність за яке передбачено частиною 1 статті 165-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та притягнуто її до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.
23 червня 2026 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області отримано клопотання адвоката Карого В.В. про відкладення розгляду справи, проте воно надійшло вже після розгляду справи про адміністративне правопорушення, що вбачається із відповіді від 30.06.2026.
Спірна постанова позивачу направлена 24 червня 2026 року згідно із супровідним листом.
Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач оскаржив постанову до суду та просить її скасувати, а провадження у справі — закрити.
Судом встановлено, що відповідач вжив усіх заходів щодо завчасного сповіщення позивача ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи. Клопотання адвоката Карого В.В. надійшло після розгляду справи про адміністративне правопорушення, що підтверджено матеріалами справи та не спростовано позивачем, тому покликання позивача на порушення відповідачем ст. 278 КУпАП, права позивачки на захист, передбаченого ст. 268 КУпАП, а також принципів змагальності та рівності сторін не знаходить свого підтвердження під час розгляду справи.
Зі змісту позовної заяви встановлено, що позивач заперечує обставини, викладені у постанові, оскільки у постанові не вказано суть правопорушення та невірно зазначено кваліфікацію вчиненого правопорушення.
Згідно з оскаржуваною постановою, вона винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 10 червня 2026 року № 90 та акта перевірки від 10 червня 2026 року № 1900-1003-4/55. Проте відповідачем суду не надано документів, які б підтверджували виявлені під час перевірки порушення та, як наслідок, порушення, зафіксовані в оскаржуваній постанові, зокрема самого акта перевірки, що свідчить про недоведеність відповідачем належними доказами порушень ч. 1 ст. 165-5 КУпАП, вчинених ОСОБА_1 .
Натомість долучені відповідачем до матеріалів справи підписані ОСОБА_1 відомості щодо виплати пенсій та грошової допомоги за квітень 2026 року суд не бере до уваги, оскільки сам по собі факт підписання відомостей не може слугувати доказом вчинення нею порушення норм законодавства.
Крім того, як вбачається зі спірної постанови № 90 від 23 червня 2026 року, у ній не зазначено опису обставин, установлених під час розгляду справи, тобто не встановлено, за яке саме порушення порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду України позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.
Так, оскаржувана постанова містить покликання на порушення позивачем норм абзацу 1 частини 1 статті 47 та пункту 5 частини 16 статті 106 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а відповідальність кваліфіковано за частиною 1 статті 165-5 КУпАП.
Поряд з цим, Закон України від 23.09.1999 № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не містить статті 106.
Натомість, протокол про адміністративне правопорушення від 10 червня 2026 року складений за порушення позивачем норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідальність за які передбачено частиною 1 статті 165-1 КУпАП. 
Стаття 165-5 КУпАП встановлює відповідальність за порушення посадовими особами підприємств, установ, організацій порядку використання коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням. Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок тимчасової непрацездатності, що регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» і адмініструються відповідними фондами, а не Пенсійним фондом України.
Із зазначеного можна припустити, що у постанові про накладення адміністративного стягнення від 23 червня 2026 року № 90 було допущено ряд технічних описок та помилок у кваліфікації. 
Проте, за відсутності в оскаржуваній постанові опису обставин, установлених під час розгляду справи, суд позбавлений можливості з`ясувати, які саме суспільні відносини у даному випадку є об`єктом вчиненого правопорушення. Крім того, невірне зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність, порушує право особи на захист, передбачене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки позбавляє особу можливості чітко знати, у чому саме її обвинувачують.
Враховуючи вимоги ст. 38 КУпАП, адміністративні правопорушення поділяють на триваючі та такі, що мають разовий характер. За загальним правилом адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше ніж через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні — два місяці з дня його виявлення.
При цьому ст. 38 КУпАП встановлено строки, після закінчення яких виключається накладення адміністративних стягнень. За цих обставин провадження в справі не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю (п. 7 ст. 247 КУпАП).
КУпАП не містить визначення триваючого правопорушення, однак існує правова позиція Верховного Суду (постанова від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17), згідно з якою триваюче правопорушення — це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом.
Оскільки суд встановив, що у постанові не зазначено опису обставин, установлених під час розгляду справи, твердження відповідача про те, що правопорушення є триваючим, а отже, двомісячний строк обчислюється з дня виявлення, не підтверджено належними та допустимими доказами.
Таким чином, суд встановив, що при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності суб`єктом владних повноважень не було повно з`ясовано обставин справи, що суперечить вимогам ст. 280 КУпАП.
Згідно зі статтею 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За даних обставин суд приходить до переконання про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 165-5 КУпАП.
Згідно зі статтею 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відтак, надавши оцінку спірним правовідносинам, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши надані докази в сукупності з нормами матеріального права, враховуючи, що відповідачем не доведено наявність складу адміністративного правопорушення, вини особи у його вчиненні, а також правомірності і законності оскаржуваної постанови, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню шляхом скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі (з відмовою у задоволенні позовних вимог у частині визнання постанови «неправомірною», враховуючи межі повноважень суду, визначені ч. 3 ст. 286 КАС України).
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Таким чином, із відповідача ГУ ПФУ в Тернопільській області на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 665,60 грн.

Керуючись ст.ст. 62, 63 Конституції України, ст.ст. 5, 9, 19, 20, 72-77, 122, 242, 244- 246, 257, 271, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови № 90 від 23.06.2026 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення – задовольнити частково.
Постанову Головного управління Пенсійного фонду України згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення, передбачене частиною 1 статті 165-5 КУпАП 1 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.3 ч.3 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України. 
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити. 

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 665,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, адреса майдан Волі, буд. 3, м. Тернопіль, 46001, ЄДРПОУ 14035769.

Повне рішення суду складене та підписане 21.07.2026.

Головуючий суддя | К. М. Грицай