П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
^————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 400/7362/26

Суддя першої інстанції - Величко А.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Дегтярьової С.В.,
суддів – Крусяна А.В., Яковлєва О.В.,
розглянув в порядку письмового провадження у місті Одеса апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 червня 2026 року у справі №400/7362/26 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Південноукраїнської міської ради про визнання протиправним та скасування протоколу від 09 червня 2026 року №1, зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
22 червня 2026 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Південноукраїнської міської ради, в якій просив суд:
- визнати протиправним та скасувати Протокол №1 засідання конкурсної комісії з визначення автомобільних перевізників від 09 червня 2026 року;
- зобов`язати відповідача повторно провести конкурс з дотриманням вимог законодавства.
Разом з позовною заявою 22 червня 2026 року позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом:
- зупинення дії Протоколу засідання конкурсної комісії №1 від 09 червня 2026 року до набрання законної сили рішенням суду у цій справі; 
- заборони відповідачу укладати договір з переможцем конкурсу та вчиняти будь-які дії, спрямовані на реалізацію результатів конкурсу, до остаточного вирішення спору.
В обґрунтування цієї заяви зазначено, що існує реальна загроза ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду, так як на підставі оскаржуваного протоколу може бути укладено договір з переможцем конкурсу, переможець може розпочати перевезення пасажирів, що призведе до фактичного виконання спірного рішення та створить нові правові наслідки, у разі початку перевезень скасування протоколу втратить сенс, а права позивача, як учасника конкурсу, будуть порушенні.
Заявник зазначає, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову призведе до ускладнення чи унеможливить виконання судового рішення, а захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача, за якими він звернувся до суду, не буде вже ефективним. З огляду на наведене заявник вважає, що існують підстави для забезпечення позову.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 червня 2026 року у задоволенні заяви про забезпечення позову в адміністративній справі №400/7362/26 відмовлено.
До П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 червня 2026 року у справі №400/7362/26.
Апелянт зазначив, що суд першої інстанції припустився грубої помилки та ототожнив стадію “проведення конкурсу” зі стадією “реалізації результатів уже проведеного конкурсу”. На момент подання заяви про забезпечення позову конкурсна процедура вже повністю завершилася винесенням Протоколу №1 від 09 червня 2026 року, яким визначено переможця. Апелянт не просить зупинити, скасувати чи відкласти проведення самого конкурсу. Заходи забезпечення спрямовані виключно на заборону реалізації результатів уже проведеної конкурсної процедури (оскаржуваного акту індивідуальної дії).
На думку апелянта, зволікання із вжиттям заходів забезпечення позову створює реальну, а не уявну небезпеку. Якщо договір уже підписано (або буде підписано найближчими днями) і ФОП ОСОБА_2 розпочне перевезення, це породить новий комплекс правовідносин із третіми особами та пасажирами. Тоді майбутнє рішення суду про скасування Протоколу №1 втратить будь-який практичний та ефективний сенс, адже воно не зможе автоматично анулювати вже діючий договір.
За таких підстав, апелянт просить ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 червня 2026 року у справі №400/7362/26 про відмову у забезпеченні позову скасувати та заяву задовольнити в повному обсязі зупинивши дію Протоколу засідання конкурсної комісії №1 від 09 червня 2026 року до набрання законної сили рішенням суду у справі №400/7362/26 і заборонити виконавчому комітету Південноукраїнської міської ради укладати договір з переможцем конкурсу та вчиняти будь-які дії, спрямовані на реалізацію результатів конкурсу, до остаточного вирішення спору. Стягнути з відповідача на користь апелянта cудовий збір за апеляційну скаргу в розмірі 3328,00 грн.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2026 року відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 червня 2026 року у справі №400/7362/26.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2026 року продовжений апеляційний строк розгляду справи до 18 вересня 2026 року.
20 липня 2026 року матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
07 вересня 2026 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Колегія суддів перевірила матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, та дійшла висновку, що подана апеляційна скарга непідлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з частиною 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ст.152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити: 1) найменування суду; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Вирішуючи питання про необхідність та доцільність вжиття заходів забезпечення позову, суд оцінює наявність обставин, що зумовлюють винесення відповідної ухвали, з урахуванням доказів, що містяться в матеріалах адміністративної справи та керуючись законом.
Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Частиною 2 цієї статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
При цьому, забезпечення позову за своєю правовою природою є інститутом, спрямованим на тимчасове запобігання можливому порушенню прав та інтересів особи до вирішення спору по суті, а тому, при його застосуванні суд не вирішує наперед спір щодо правомірності оскаржуваного рішення та не повинен підміняти собою розгляд справи по суті.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову виходив, зокрема, з того, що обрані позивачем способи забезпечення позову суперечать частині шостій статті 151 КАСУ України, оскільки їх застосування матиме наслідком втручання у проведення конкурсної процедури.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.
Частиною шостою статті 151 КАС України встановлено, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.
Зазначена норма спрямована на недопущення використання інституту забезпечення позову для блокування саме процедури проведення публічного конкурсу, тобто для втручання у дії щодо підготовки, проведення конкурсної процедури, розгляду конкурсних пропозицій, голосування та визначення її результатів.
Колегія суддів звертає увагу на те, що прийняття протоколу конкурсного комітету та, навіть, його затвердження організатором не створює остаточних правовідносин. На цьому етапі перевізник має лише право на укладення договору, але не право на обслуговування маршруту. Конкурсний процес триває, оскільки закон передбачає обов`язковий наступний крок - реалізацію цього права через договір.
Саме укладення договору про організацію перевезень (або видача дозволу для міжобласних маршрутів) є фінальним юридичним актом, який завершує весь процес, оскільки перемога у конкурсі та затвердження протоколу організатором лише дають перевізнику право на обслуговування маршруту, але легально розпочати роботу та виїхати на рейси перевізник може виключно після підписання договору.
Більш того, якщо переможець конкурсу письмово відмовляється від укладення договору, конкурсна процедура щодо нього анулюється, а право укласти такий договір переходить до учасника, який посів друге місце.
Колегія суддів звертає увагу на те, що мета будь-якого конкурсу - це укладення правочину (договору). Протокол конкурсного комітету є лише актом індивідуальної дії - внутрішнім процедурним документом, який фіксує проміжний результат. Оскільки права та обов`язки сторін щодо безпосереднього виконання перевезень виникають лише на підставі договору, уся процедура до моменту його підписання вважається такою, що перебуває в стані реалізації (тобто є незавершеною).
Укладення договору про організацію перевезень є невід`ємною частиною та фінальним етапом конкурсної процедури (згідно з Порядком № 1081). Заборона підписання договору прямо веде до зупинення та блокування завершення конкурсу, що є прямим втручанням у конкурсну процедуру та грубим порушенням процесуального закону.
Таким чином, конкурс вважається повністю реалізованим і завершеним тоді, коли організатор та перевізник уклали офіційний договір.
Позивач не надав доказів того, що у разі задоволення його позову рішення суду неможливо буде виконати. 
Так, підпунктом 4 пункту 55 Порядку №1081 прямо передбачено обов`язок організатора у разі скасування судом рішення щодо результатів конкурсного комітету провести повторний розгляд конкурсних пропозицій перевізників-претендентів за об`єктом (об`єктами), за яким (якими) було прийнято таке рішення суду, на наступному засіданні конкурсного комітету, що виключає правові підстави стверджувати про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 242, 248, 316, 325 КАС України суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 червня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя доповідач С.В. Дегтярьова

Судді А.В. Крусян

О.В. Яковлєв