Справа № 950/1999/26
Номер провадження 3/950/840/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2026 року м.Лебедин

Суддя Лебединського районного суду Сумської області Бакланов Р. В., 
розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка не працює, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,
за статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
в с т а н о в и в:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 779840, складеним 02 липня 2026 року, ОСОБА_1 ставиться за вину те, що 25 червня 2026 року о 13 год. 40 хв., перебуваючи на вул. Партизанів України у м. Лебедині, вона словесно погрожувала фізичною розправою та висловлювалася нецензурною лайкою на адресу своєї сусідки ОСОБА_2 , чим нібито вчинила дрібне хуліганство, передбачене статтею 173 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала.
Заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та всі додані до нього матеріали у їх сукупності, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з таких підстав.
Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення згідно зі статтею 245 КУпАП є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи і вирішення її в точній відповідності із законом.
За змістом статей 9 і 173 КУпАП адміністративна відповідальність настає за винну протиправну дію, яка виразилася у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян або інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Отже, для висновку про наявність складу цього правопорушення необхідно довести не лише факт конфлікту чи образи конкретної особи, а й те, що поведінка винного була вчинена у громадському місці або за своїм характером посягала саме на громадський порядок і спокій громадян.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі є фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність чи відсутність правопорушення та винуватість особи. Відповідно до статті 252 КУпАП докази оцінюються за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. За правилами статті 280 КУпАП суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна конкретна особа у його вчиненні.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 779840 є процесуальним документом, у якому сформульовано обвинувачення, однак сам по собі він не усуває обов`язку підтвердити викладені в ньому обставини іншими належними та узгодженими доказами. Посадова особа, яка складала протокол, безпосереднім очевидцем конфлікту не була. У графах протоколу щодо свідків та потерпілої зроблено записи про їх відсутність, а тому протокол не містить відомостей про осіб, показання яких безпосередньо підтверджували б подію саме в зазначений у ньому час і за наведених обставин.
При цьому зміст протоколу істотно суперечить іншим матеріалам справи щодо часу події. У протоколі вказано 13 год. 40 хв. 25 червня 2026 року. Натомість у заяві ОСОБА_2 зазначено, що подія відбулася близько 19 год. 40 хв.; повідомлення на лінію «102» зареєстровано о 20 год. 02 хв.; у рапорті поліцейського також описано виїзд на повідомлення, отримане ввечері. Ця розбіжність становить понад шість годин і стосується істотної обставини обвинувачення. Жодного документа, який би пояснював таку невідповідність або підтверджував окрему подію о 13 год. 40 хв., матеріали справи не містять.
Існує також невизначеність щодо місця та характеру інкримінованих дій. У протоколі зазначено загально, що ОСОБА_1 перебувала на вул. Партизанів України. Водночас із заяви, рапорту та письмових пояснень убачається, що конфлікт виник між мешканцями сусідніх домоволодінь АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , через огорожу або на території прилеглих дворів, і був пов`язаний із тривалими неприязними сусідськими відносинами та утриманням собаки. Даних про присутність сторонніх громадян, припинення нормальної діяльності громадського місця, порушення спокою невизначеного кола осіб або інші конкретні наслідки для громадського порядку матеріали не містять.
Заява та письмові пояснення ОСОБА_2 підтверджують лише її власну версію події. Вона повідомила про образи, нецензурну лайку і словесні погрози з боку ОСОБА_1 , однак не навела конкретного змісту висловлювань чи погроз, за яким можна було б перевірити їх характер, реальність і спрямованість саме на порушення громадського порядку. Відомості ОСОБА_2 підлягають оцінці з урахуванням тривалого сусідського конфлікту та її особистої заінтересованості у його результаті. Самі по собі такі відомості, без незалежного підтвердження, не є достатніми для безсумнівного висновку про винуватість ОСОБА_1 .
Рапорт працівника поліції та роздруківка відомостей інформаційного порталу Національної поліції підтверджують факт звернення на лінію «102», прибуття поліцейських і наявність конфлікту між сусідами. Водночас вони не засвідчують безпосереднього сприйняття поліцейськими нецензурної лайки чи погроз з боку ОСОБА_1 та переважно відтворюють повідомлення заявниці. Тому ці документи не усувають суперечностей між версіями учасниць.
У матеріалах згадується, що під час конфлікту могла бути присутня донька ОСОБА_2 , однак її окремих письмових пояснень або показань, які можна було б безпосередньо дослідити та оцінити, до справи не долучено. Немає також аудіо- чи відеозапису, матеріалів з нагрудних камер, даних інших незалежних очевидців або будь-яких інших об`єктивних відомостей, здатних підтвердити зміст і спрямованість висловлювань.
Натомість у письмових поясненнях ОСОБА_1 викладено іншу версію: конфлікт виник після того, як вона вийшла прив`язати собаку, а нецензурні висловлювання та погрози лунали на її адресу з боку ОСОБА_2 . Ця версія узгоджується з позицією ОСОБА_1 про невизнання вини та об`єктивними доказами не спростована. Сам обов`язок довести невинуватість не може бути покладений на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Таким чином, досліджені матеріали достовірно підтверджують лише факт взаємного сусідського конфлікту, але не дають можливості поза розумним сумнівом установити точний час, місце, зміст дій та те, що саме ОСОБА_1 вчинила нецензурну лайку чи інші подібні дії, спрямовані на порушення громадського порядку і спокою громадян. Наявні сумніви мають істотний характер і не можуть бути усунуті припущеннями.
Частиною третьою статті 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Цей принцип поширюється і на провадження у справах про адміністративні правопорушення карального характеру. Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) визнав, що провадження щодо адміністративного правопорушення, з огляду на його каральну сутність, має кримінальний характер у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а Верховний Суд сформулював правовий висновок, за яким усі сумніви щодо події адміністративного правопорушення та винуватості особи тлумачаться на її користь, а недоведені подія та вина мають бути прирівняні до доведеної невинуватості. Верховний Суд також наголосив, що висновок про вину не може ґрунтуватися лише на процесуальному документі без належних об`єктивних доказів.
Суд не вправі самостійно усувати недоліки обвинувачення, уточнювати замість органу поліції час, місце чи фактичні обставини події або відшукувати докази винуватості, оскільки це суперечило б вимогам неупередженості та презумпції невинуватості.
За таких обставин склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, у діях ОСОБА_1 належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами не доведено. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП розпочате провадження підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. У цій справі підставою для закриття є відсутність доведеного складу правопорушення у діях ОСОБА_1 .
Оскільки адміністративне стягнення на ОСОБА_1 не накладається, судовий збір відповідно до статті 40-1 КУпАП з неї не стягується. Речі та документи у справі не вилучалися.
Керуючись статтями 7, 9, 40-1, 173, 245, пунктом 1 частини першої статті 247, статтями 251, 252, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суддя
п о с т а н о в и в:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілою, її представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:       Роман БАКЛАНОВ