07.09.2026 
Справа № 696/949/26 
2-о/696/39/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
07 вересня 2026 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді Шкреби В.В.,
при секретарі судового засідання Степанової Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Камянка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), заінтересована особа Кам`янська міська рада Черкаського району Черкаської області (код ЄДРПОУ 25872304, знаходиться по вул. Г. Майдану, б. 37 в м. Кам`янка Черкаського району Черкаської області) про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Заінтересовані особа у вирішенні справи Кам`янська міська рада Черкаського району Черкаської області.
В обґрунтування вимог заяви посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Косарі Кам`янської ТГ Черкаського району Черкаської області померла ОСОБА_2 , з якою заявник по справі з 01.01.2017 спільно проживав до дня її смерті. Вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, були пов`язані спільним побутом. 
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на її майно, зокрема на земельну ділянку площею 2,23 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Косарської сільської ради, та на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , який ОСОБА_2 за життя, в порядку ст.1268 ЦК України успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_3 , оскільки була зареєстрована та постійно проживала з останньою до дня її смерті (на день відкриття спадщини).
З метою прийняття спадщини, заявник у законом встановлений шестимісячний строк звернувся з відповідною заявою до нотаріуса.
Проте, приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Бойко Л.В. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 ..
Підставою відмови як зазначила нотаріус, є відсутність доказів проживання заявника зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. 
Та оскільки заявник з 01.01.2017 проживав з ОСОБА_2 однією сім`єю до дня її смерті, то вважає себе таким, який прийняв спадщину в порядку спадкування за законом як спадкоємець четвертої черги. Саме з вказаних підстав звернувся до суду та просить суд встановити факт проживання із спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Інші спадкоємці відсутні. 
Ухвалою судді Кам`янського районного суду Черкаської області від 06 липня 2026 року відкрито провадження по справі та надано заінтересованим особам термін на подання відзиву до суду.
20.07.2026 року ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області було витребувано докази із Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».
11.08.2026 року ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області було повторно витребувано докази із Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» .
В судове засідання заявник та його представник не з`явились.Представник заявника подала до суду заяву, в якій зазначила, що вимоги заяви підтримує, просить їх задовольнити, а розгляд справи провести без участі сторони заявника. 
Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься заява за підписом міского голови, в якій він просить суд розгляд справи провести без участі представника міської ради, та ухвалити рішення на розсуд суду відповідно до чинного законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази , які мають юридичне значення для розгляду справи та її вирішення, суд дійшов до висновку, що заява про встановлення факту спільного проживання підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ч.1 ст.316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.
Встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини має для заявника юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення права на спадкування у складі четвертої черги спадкоємців за законом відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу України.
Оскільки предметом розгляду у даній справі є виключно встановлення юридичного факту, а не підтвердження правомірності чи факту прийняття спадщини, суд, діючи в межах засад диспозитивності цивільного судочинства, вважає за необхідне вирішити справу у межах заявлених вимог.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Косарі померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дане підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 22.04.2025 року Кам`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №174 (а.с.7). 
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на її майно. До спадкового майна померлої, окрім іншого, увійшло нерухоме майно, а саме: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,23 га., з кадастровий номер 7121882500:02:000:0159, та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , який ОСОБА_2 за життя, в порядку ст.1268 ЦК України успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_3 , оскільки була зареєстрована та постійно проживала з останньою до дня її смерті (на день відкриття спадщини). Дане підтверджено копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №047325 (а.с.24), довідкою № 68, виданою 27.05.2026 КП «ЧООБТІ» де зазначено, що право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 станом на 01.01.2013 зареєстроване за ОСОБА_3 (а.с.15), довідкою № 473 від 14.05.2008 Косарської сільської ради, де зазначено, що ОСОБА_2 за життя матері ОСОБА_3 і після її смерті постійно проживала і проживає в її будинку в АДРЕСА_1 (а.с.13), свідоцтвом про право на спадщину по закону від 07.11.2008 державного нотаріуса Кам`янської державної нотаріальної контори, де зазначено, що спадкоємцем всього майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є її дочка ОСОБА_2 , ідентифікаційний № НОМЕР_3 (а.с.21). 
Судом встановлено, що після відкриття спадщини заявник у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Бойко Л.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 як спадкоємець четвертої черги за законом відповідно до статті 1264 ЦК України.
Постановою приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Бойко Л.В. від 29.12.2025 року заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю поданих нотаріусу доказів проживання заявника зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, що є необхідною умовою набуття права на спадкування за законом у складі четвертої черги спадкоємців відповідно до статті 1264 ЦК України (а.с.25). Саме зазначена постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії обумовила звернення заявника до суду з даною заявою, оскільки в позасудовому (нотаріальному) порядку належність йому права на спадкування підтверджена бути не могла.
З метою перевірки доводів заявника судом було витребувано у приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Бойко Л.В. інформацію щодо кола осіб, які звернулися із заявами про прийняття спадщини, відкритої після смерті ОСОБА_2 . Згідно з наданою нотаріусом на запит суду відповіддю, із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 звернувся виключно заявник ОСОБА_1 . Інші заяви про прийняття спадщини чи спадкоємці, що звернулися до нотаріуса, відсутні. Зазначена обставина підтверджує відсутність спору про право на спадщину з боку інших осіб та узгоджується з доводами заявника про відсутність інших спадкоємців.
Судом також встановлено, що відповідно до довідки № 49 від 12.03.2026 року, виданої на запит заявника, ОСОБА_2 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому інші особи за вказаною адресою на день її смерті зареєстровані не були (а.с.8). Зазначена обставина сама по собі не спростовує факту фактичного (без реєстрації) проживання заявника за цією ж адресою, оскільки чинне законодавство не пов`язує виникнення сімейних відносин, заснованих на спільному проживанні однією сім`єю без реєстрації шлюбу, з наявністю у співмешканця реєстрації місця проживання за адресою спільного житла.
Судом досліджено надані заявником докази щодо стосунків між родинами заявника та спадкодавця, які виникли задовго до досліджуваного судом періоду. Так, відповідно до довідки Виконавчого комітету Кам`янської міської ради, Косарський старостинський округ, від 12.03.2026 року № 40, та витягів з погосподарських книг за 1983-2000 роки, батько заявника ОСОБА_4 та мати спадкодавця ОСОБА_3 протягом тривалого часу проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а заявник ОСОБА_1 та спадкодавець ОСОБА_5 упродовж дитинства фактично виховувалися в одній сім`ї (а.с.19-20). Суд враховує зазначені обставини лише як контекст, що передував виникненню між заявником та спадкодавцем сімейних відносин у розумінні статті 1264 ЦК України, оскільки предметом доказування у цій справі є виключно факт спільного проживання однією сім`єю в період з 01 січня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто безпосередньо перед відкриттям спадщини.
Судом встановлено, що з 01 січня 2017 року заявник переїхав для постійного проживання до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де до дня своєї смерті проживала ОСОБА_2 , перевіз до вказаного будинку особисті речі та проживав однією сім`єю з ОСОБА_2 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто безперервно упродовж 8 років 3 місяців і 20 днів, що перевищує встановлений статтею 1264 ЦК України п`ятирічний строк.
Ведення заявником та спадкодавцем спільного господарства, наявність спільного бюджету та участь заявника у витратах на утримання й покращення спільного житла підтверджуються сукупністю письмових доказів, а саме: видатковою накладною від 06.01.2019 року на придбання пральної машини для потреб спільного побуту; видатковою накладною від 12.06.2020 року на придбання телевізора та кронштейна для його встановлення в будинку за вказаною адресою; гарантійним талоном від 10.03.2021 року на придбання пилососа із зазначенням адреси: АДРЕСА_1 ; рахунком від 13.08.2022 року на суму 28 909,80 грн за придбання та встановлення шести металопластикових вікон у житловому будинку за вказаною адресою; рахунком від 15.04.2025 року на придбання кухонної витяжки для того ж будинку (а.с.(36-44). Наведені докази у своїй сукупності та безперервності у часі (з 2019 по 2025 рік) свідчать про систематичне придбання заявником майна для спільного побутового користування виключно за адресою фактичного проживання спадкодавця, що відповідає критерію ведення спільного господарства, викладеному Верховним Судом у постановах від 21 березня 2019 року у справі № 461/4689/15-ц та від 12 серпня 2019 року у справі № 521/16365/15.
Судом також враховано, що укладення заявником 03 липня 2019 року контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України та проходження ним служби поза межами постійного місця проживання не спростовує факту спільного проживання однією сім`єю, оскільки, як зазначив заявник, рішення про укладення контракту було спільним та обумовлювалося необхідністю забезпечення додаткового доходу для лікування ОСОБА_2 у зв`язку зі встановленням їй III групи інвалідності, а фактичне повернення заявника до місця спільного проживання на вихідні дні узгоджується з показаннями свідків та письмовими доказами про безперервність спільного проживання протягом усього досліджуваного періоду. 
Тимчасова відсутність особи за місцем спільного проживання, зумовлена об`єктивними обставинами (проходження служби, відрядження, лікування тощо), сама по собі не перериває встановленого статтею 1264 ЦК України строку спільного проживання однією сім`єю, якщо при цьому зберігається спільність побуту, бюджету та взаємні права і обов`язки, що узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21).
На підтвердження ведення заявником та спадкодавцем спільного бюджету судом за клопотанням заявника було витребувано в Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» інформацію щодо власника банківської картки № НОМЕР_4 станом на 2023-2024 роки та щодо здійснення заявником ОСОБА_1 перерахувань грошових коштів на вказану картку. 
Згідно з наданою АТ «Державний ощадний банк України» на запит суду інформацією, власником банківської картки № НОМЕР_4 станом на 2023-2024 роки значилася ОСОБА_2 , а заявник ОСОБА_1 у зазначений період здійснював перерахування грошових коштів на вказану картку. Зазначені відомості банківської установи суд визнає належним і допустимим доказом, який об`єктивно, незалежно від пояснень сторони заявника та показань свідків, підтверджує факт систематичного спрямування заявником коштів на утримання спадкодавця та ведення спільного бюджету, зокрема протягом періоду проходження заявником військової служби поза межами постійного місця спільного проживання, що додатково спростовує можливі сумніви щодо переривання спільного проживання однією сім`єю у зв`язку з тимчасовою відсутністю заявника за адресою спільного проживання.
Реальність сімейних відносин між заявником та спадкодавцем протягом усього досліджуваного періоду підтверджується актом від 11 листопада 2025 року, складеним мешканцями села Косарі : ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , якими засвідчено, що заявник та ОСОБА_2 з 01 січня 2017 року по 21 квітня 2025 року проживали разом як чоловік і дружина, вели спільне господарство, здійснювали ремонт житла, мали спільний бюджет та взаємно піклувалися один про одного. Дане також ними підтверджено в суді
Обставини, що на момент смерті ОСОБА_2 саме заявник перебував поруч із нею та здійснював поховання, підтверджуються лікарським свідоцтвом про смерть № 11 від 21.04.2025 року, виданим заявнику як особі, якій це свідоцтво видається, та накладною від 21.04.2025 року на придбання заявником речей, необхідних для організації поховання (а.с.31,34). Крім того, довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Управління обслуговування громадян, Відділу обслуговування громадян № 11 м. Кам`янка, від 11.11.2025 року підтверджено фактичне проживання заявника за адресою: АДРЕСА_1 , при тому що місцем його реєстрації є інша адреса ( АДРЕСА_2 ), що додатково узгоджується з поясненнями заявника про причини його формальної реєстрації за іншою адресою у зв`язку з проходженням військової служби (а.с.33).
Оцінюючи наведені докази в їх сукупності за правилами статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що заявником доведено обидва юридичні факти, необхідні для застосування статті 1264 ЦК України: факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та факт спливу на момент відкриття спадщини не менш як п`яти років такого проживання. При цьому судом встановлено дотримання визначених Верховним Судом критеріїв реальності сімейних відносин - ведення спільного побуту, наявність спільного бюджету (в тому числі підтвердженого офіційними банківськими даними), участь у витратах на утримання та ремонт житла, придбання майна для спільного користування, взаємна турбота та піклування.
Суд також враховує, що заінтересована особа Кам`янська міська рада Черкаського району Черкаської області не подала до суду заперечень щодо заявлених вимог, надавши заяву за підписом міського голови з проханням розглянути справу без участі її представника та ухвалити рішення на розсуд суду відповідно до чинного законодавства, що відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України суд враховує при оцінці доказів у справі.
Посилання заявника на подану ним заяву до ДУ «Українське бюро лінгвістичних експертиз НАН України» щодо ідентичності написання прізвища « ОСОБА_3 »/« ОСОБА_3 » суд до уваги не бере, оскільки належність спадкодавцю ОСОБА_2 права власності на спадкове майно її матері ОСОБА_3 підтверджена чинним свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07.11.2008 року, а тотожність осіб не є предметом спору у цій справі та не впливає на встановлення юридичного факту, про який заявлено вимогу.
За таких обставин суд вважає, що подана заявником заява про встановлення факту, що має юридичне значення, є обґрунтованою, підтвердженою належними, допустимими та достатніми доказами, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі.
Дані докази як визнав суд, є належними та допустими, які містять в собі відомості про предмет доказування у даній справі. 
Спірні правовідносини щодо встановлення факту, який має юридичне значення, регулюються главою 6 розділу IV ЦПК України.
Факти, що мають юридичне значення, - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин, а саме з питанням спадкування.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою статті 315 ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.
Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в ч.1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).
Частиною першою статті 315 ЦПК України регламентовано розгляд справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Це можуть бути справи про встановлення фактів: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте, не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо.
Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.
Звертаючись із заявою про встановлення факту, ОСОБА_1 посилається на те, що він є спадкоємцем четвертої черги спадкування після смерті ОСОБА_2 , проте, він позбавлений можливості оформити свої спадкові права у зв`язку з відсутністю підтвердження факту спільного проживання із спадкодавцем не менш як п`ять років до відкриття спадщини.
Згідно ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
За змістом ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Згідно із статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Статтею 3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.
Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.
Надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, зокрема, вони підтверджують факт, який заявник просить установити.
Оскільки встановлені у справі обставини підтверджують позицію заявника, покладену в основу заявленої вимоги, відтак, заявлена вимога підлягає до задоволенню.
Згідно ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 293, 315 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), заінтересована особа Кам`янська міська рада Черкаського району Черкаської області (код ЄДРПОУ 25872304, знаходиться по вул. Г. Майдану, б. 37 в м. Кам`янка Черкаського району Черкаської області) про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини- задовольнити повністю.
Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_1 , із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини з 01 січня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 . 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів (ст.ст.354,355,ЦПК України). Особи , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Суддя : В.В.Шкреба