ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 676/6897/25
Провадження № 33/820/524/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Дюг А.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Яцишина А.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Яцишина А.О. на постанову судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2026 року,
в с т а н о в и в:
Цією постановою 
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Адміністративне провадження щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Стягнуто з нього на користь держави 665 грн 60 коп судового збору. 
За постановою суду, 24 серпня 2025 року о 01 год 42 хв у м. Кам`янці-Подільському на вул. Романа Шухевича (Кулика), 33, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1 24 серпня 2025 року о 01 год 42 хв рухаючись на автомобілі марки «BАЗ 21099», д.р.н. НОМЕР_1 на вул. Степана Бандери, 58 у м. Кам`янці-Подільському не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольору та увімкнення спеціального звукового сигналу. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.4 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Яцишин А.О. просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2026 року, вказану постанову скасувати та закрити провадження у справі через відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення. 
Стверджував, що строк на апеляційне оскарження вказаної постанови пропустив, оскільки тільки 22 травня 2026 року між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Яцишина А.О.» було укладено договір про надання правничої допомоги № 05-05/26 про представлення інтересів ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції. 
Уважав, що постанова місцевого суду є незаконна, необґрунтована, прийнята з грубим порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. 
Зазначав, що ОСОБА_1 із вищевказаними правопорушеннями не погодився, оскільки не керував транспортним засобом та не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки.
Зауважував, що сам факт перебування біля автомобіля не є доказом керування транспортним засобом.
Зазначав, що висновки суду не відповідають обставинам справи.
Посилався на те, що на відеозаписах не зафіксовано факт керування ТЗ саме ОСОБА_1 .
Зауважував, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки.
Звертав увагу, що в матеріалах справи немає будь-яких належних і допустимих доказів, які би свідчили про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Отже, на думку апелянта, суд розглянув справу без дотримання принципу законності та повного і всебічного розгляду, не з`ясував усіх обставин, що і призвело до прийняття протизаконного рішення. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника Яцишина А.О. на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, приходжу до висновку про таке.
Стосовно клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2026 року, то воно підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Частиною 2 ст.294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Положення ст.129 Конституції України основною засадою судочинства визначають забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст.55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст.64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п.8 ч.1 ст.129 Конституції України).
Згідно зі ст.289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.
Із клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вбачається, що захисник Яцишин А.О., який є апелянтом, уклав договір із ОСОБА_1 про надання правничої допомоги № 05-05/26 тільки 22.05.2026 року.
З урахуванням наведеного, строк на апеляційне оскарження апелянту слід поновити, оскільки він пропущений з поважних причин.
Рішення суду першої інстанції в частині закриття за ч.1 ст.122-2 КУпАП, на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, не оскаржується. За таких обставин, суд апеляційної інстанції перевіряє обґрунтованість рішення суду в межах, заявлених в апеляційній скарзі вимог щодо законності і обґрунтованості притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. 
Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.
Цих вимог закону суд першої інстанції при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення дотримався.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджену Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 та зареєстровану в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, – визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.
Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. 
Винуватість ОСОБА_1 у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджена зібраними у справі та дослідженими доказами, а саме: 
- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 №432508 від 24 серпня 2025 року, де зафіксовано факт керування автомобілем ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі; 
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння та направленням ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану сп`яніння, згідно з якими в результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови;
- рапортом працівника поліції Чупруна М.І. від 24 серпня 2025 року, яким зафіксовано послідовність обставин з місця події;
- відеозаписами із нагрудних камер поліцейських, якими було зафіксовано всі обставини вчинення правопорушення ОСОБА_1 та факт дотримання працівниками поліції вимог закону; зокрема, водію було неодноразово запропоновано на місці зупинки та в медичному закладі пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній відмовився.
Дії ОСОБА_1 обґрунтовано кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
У ході перегляду справи апеляційною інстанцією не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного вищевказаною інструкцією. 
Відповідно до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Як видно з матеріалів справи, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення, працівники поліції мали всі підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки певні ознаки (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови) свідчили, що останній може перебувати в стані алкогольного сп`яніння, а також керував транспортним засобом. 
З відеозапису з бодікамер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 має ознаки сп`яніння, своїми діями фактично ухилявся від проходження огляду на стан сп`яніння в будь-який спосіб, зокрема, на неодноразові пропозиції поліцейських пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі. Тому працівником поліції було правильно розцінено дії водія, як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
У ході апеляційного перегляду за клопотанням сторони захисту було викликано та допитано як свідка лейтенанта поліції ОСОБА_2 , який складав протокол про адміністративне правопорушення. Указаний свідок надав показання, що під час несення служби 23-24.08.2025 року в складі екіпажу «САПФІР-702» за порушення комендантської години у м. Кам`янці-Подільському на вул. Степана Бандери, 58 виявив автомобіль марки «ВАЗ 21099» синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який, помітивши службовий автомобіль, намагався зникнути з поля зору. Через деякий час переслідування указаний автомобіль було зупинено на вул. Романа Шухевича, 33. Також свідок підтвердив, що після зупинки автомобіля саме  ОСОБА_1 виходив з нього з лівого боку, тобто, з місця водія, що беззаперечно доводить факт керування ним транспортним засобом.
У судовому засіданні було допитано свідка сторони захисту ОСОБА_3 , показання якої не спростовують вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, тому не заслуговують на увагу.
З огляду на викладене, проаналізувавши вказані докази в їх сукупності, приходжу до висновку про обґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не задокументовано та не доведено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, тому відсутні підстави вважати, що він допустив будь-які порушення Правил дорожнього руху, у зв`язку із чим не був зобов`язаний виконувати вимоги працівників поліції, не заслуговують на увагу. 
Із відеозаписів чітко видно, що транспортний засіб «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався проїжджою частиною, за ним рухався екіпаж патрульної поліції, який зафіксував порушення комендантської години та намагався його зупинити за допомогою проблискових маячків, однак водій ігнорував сигнали про зупинку, після тривалого переслідування працівниками поліції автомобіль зупинився біля будинку, після цього з нього вийшов ОСОБА_1 та намагався швидко втекти, однак був зупинений працівниками поліції.
Указані обставини: наявність переслідування поліцією з увімкненими маячками, подальша зупинка біля будинку, негайний вихід з транспортного засобу та втеча саме ОСОБА_1 однозначно свідчать про те, що зазначена особа перебувала за кермом у момент зупинки. 
Цим доводам місцевий суд надав правильну та неупереджену оцінку, яка обґрунтовано викладена в мотивувальній частині судового рішення та не потребує додаткового правового аналізу. 
Невизнання вини розцінюється як форма умисного уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене правопорушення. 
Апеляційним судом не встановлено недотримання працівником поліції вимог ст.254, 255, 256 КУпАП при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, вимог ст.266 КУпАП, відповідних Порядку та Інструкції які регламентують процедуру проведення огляду. 
Суд, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, уважав їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність – достатньою для того, щоб покласти в основу вказаного судового рішення щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки останній, керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, на вимогу поліцейського відмовився пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.
Переконливих доводів у апеляційній скарзі, які би спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови, не встановлено.
Порушень вимог закону, які би ставили під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, немає. 
Доводи апеляційної скарги спростовані зібраними та дослідженими доказами у справі, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку. Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на належних, допустимих та достовірних доказах.
При накладенні адміністративного стягнення відповідно до вимог ст.33 КУпАП ураховано характер правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність. 
З огляду на викладене, підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування постанови судді місцевого суду та закриття провадження у справі відсутні.
Керуючись ст.294 КУпАП,
п о с т а н о в и в :
Постанову судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2026 року щодо  ОСОБА_1  залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника– без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду М.С. Матущак