Справа № 761/42484/25
Провадження № 2/761/4859/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2026 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі :
головуючого судді Савчук Ю.Н.,
при секретарі Фортуні М.А.,
розглянувши цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, -
ВСТАНОВИВ :
Позивач АТ «Креді Агріколь Банк» звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом.
В позовній заяві посилався на те, що між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 14 травня 2021 року було укладено комплексний договір №6/3124089 (кредитний договір). Згідно вказаного кредитного договору кредитор надав позичальнику кредит в сумі 500000,00 грн. на період з 14 травня 2021 року до 13 січня 2027 року. Позичальник за цим договором зобов`язався повертати кредит частинами щомісячно згідно з графіком.
На виконання умов цього договору кредитор видав позичальнику кредитні кошти в сумі 500000,00 грн.
Позичальник свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, станом на 13 червня 2023 року заборгованість позичальника перед банком становить 777 296,65 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 383 605,61 грн., строкові відсотки 959,01 грн., прострочені відсотки 139 732 грн., рахунок комісії 5 750,00 грн., рахунок простроченої комісії 212 750 грн., загальна сума рестуктуризації по простроченій комісії 34 500 грн.
Тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором від 14 травня 2021 року №6/3124089 в розмірі 777 296,65 грн. та судові витрати.
Ухвалою суду від 10.10.2025 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 30.04.2026 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.
Відповідачем відзиву на позовну заяву не подано, однак заявлено клопотання про витребування оригіналу кредитного договору та доказів видачі кредиту.
Ухвалою суду від 10.08.2026 року у задоволенні клопотання відмолено.
Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 14 травня 2021 року АТ «Креді Агріколь Банк» (банк) та ОСОБА_1 (позичальник) уклали кредитний договір №6/3124089.
Відповідно до п. 1.1. кредитного договору №6/3124089 банк надає позичальнику кредит в сумі 500000,00 грн. строком на 68 місяців з 14 травня 2021 року по 13 січня 2027 року (включно). Позичальник сплачує платежі за кредитом щомісячно в число місяця, визначене Графіком погашення заборгованості.
Згідно пункту 1.4. за користування кредитом позичальник сплачує: 1.4.1. процентну винагороду щомісячно, в розмірі 15,00% річних за користування кредитом, починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором,1.4.2. комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) в розмірі 1,15% щомісячно від суми кредиту, зазначеної у п. 1.1. зазначеного договору.
Позичальник зобов`язався забезпечити повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом.
Позивачем зобов`язання за вказаним договором перед відповідачем виконано, кошти ОСОБА_1 в розмірі 500000,00 грн. виплачені, що підтверджується платіжною інструкцією від 14 травня 2021 року №36695996-1.
Однак позичальник належним чином взяті на себе зобов`язання належним чином не виконує.
Рішенням Київського районного суду міста Полтави від у справі від 10.10.2024 року у справі № 545/2748/23 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» заборгованість за комплексним договором №6/3124089 від 14 травня 2021 року, що склалася станом на 13 червня 2023 року, в розмірі 95260 грн. 86 коп. з яких: прострочена заборгованість за кредитом 5533 грн. 04 коп., прострочена заборгованість за відсотками 50297 грн. 61 коп., загальна сума реструктуризації по простроченим відсоткам 34840 грн. 61 коп., нараховані відсотки 4589,60 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 10.03.2025 року Рішення Київського районного суду м.Полтави від 10жовтня 2024 року залишено без змін.
На виконання вказаного рішення суду постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лукмасло М.М. відкрито виконавче провадження НОМЕР_2.
В рамках даного виконавчого провадження із відповідача стягнуто 95 260,86 грн. та 1 401,45 грн.
У зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду постановою від 11.07.2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Лукмасло М.М. закінчено виконавче провадження.
Однак у відповідача після 13.06.2023 року знову утворилася прострочена заборгованість за кредитом, яка не охоплена рішенням Київського районного суду міста Полтави від у справі від 10.10.2024 року у справі № 545/2748/23, оскільки судом було відмовлено в частині позову щодо дострокового повернення поточної суми заборгованості та стягнуто лише прострочену заборгованість за кредитом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як підтверджується долученими до матеріалів справи розрахунками заборгованості, станом на 25.09.2025 року заборгованість позичальника перед банком становить: 524 296,65 грн. (без урахування комісій) , з яких: прострочена заборгованість за кредитом 383 605,61 грн., строкові відсотки 959,01 грн., прострочені відсотки 139 732,03 грн.
Відповідачем вказані розрахунки заборгованості не спростовані.
За змістом ч.4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Листом № 10451/1134 від 02.06.2025 року позивач повідомив відповідача про необхідність сплати простроченої заборгованості за кредитом, факт надіслання якого відповідачеві підтверджується описом вкладення у цінний лист від 02.06.2025 року, фіскальним чеком та накладною АТ «Укрпошта» № 0200255380604.
Доказів оплати суми заборгованості після отримання вказаного повідомлення відповідач суду не надав.
Тому суд вважає за необхідне позов задоволити частково та стягнути з відповідача на користь позивача прострочену заборгованість за кредитом в сумі 383 605 грн., прострочені відсотки 139 732 грн., строкові відсотки в розмірі 959,01 грн.
Вирішуючи питання щодо наявності стягнення заборгованості за комісією, суд встановив таке.
Вирішуючи справу, суд бере до уваги, що згідно пункту 1.2. кредитного договору від 14 травня 2021 року №6/3124089 кредит надається позичальнику на споживчі потереби.
Згідно пункту 11 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
У зв`язку з цим правовідносини, що виникли між сторонами регулюються спеціальним нормативним актом Законом України «Про споживче кредитування».
Як передбачено ч. 4 ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
В той же час кредитним договором від 14 травня 2021 року №6/3124089 не передбачено право кредитора достроково стягувати поточну заборгованість за кредитом.
Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15, 10 червня 2017 року набрав чинності Закону України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування»(стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів».
З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів».
Визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів(висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-223цс16).
Якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла-шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Укладений сторонами кредитний договір від 14 травня 2021 року №6/3124089 не передбачає дострокового стягнення заборгованості у разі прострочення чергового платежу позичальником.
За змістом п.1.1. Договору банк надає кредит в сумі 500 000 грн. строком на 68 місяців, з 14.05.2021 року по 13.01.2027 року. Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за цим Договором щомісячно в число місяця. Визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток № 1 до Договору, що є його невід`ємною частиною).
Як вбачається із графіку погашення заборгованості (Додаток №1 до комплексного договору№6/3124089, ним встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами.
Ч.2 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу.
П.п. 2.3.4 - 2.3.7 Правил надання споживчого кредиту в АТ «Креді Агріколь Банк» та умови страхування життя позичальника» в редакції 26.04.2021 року визначено, що у разі несплати позичальником чергового платежу за кредитом та/або процентам за користування кредитом та/або комісії, згідно з умовами кредитного договору протягом 30 днів, банк направляє позичальнику письмове повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом, в якому вказується розмір заборгованості з урахуванням належних до сплати суми кредиту, процентів, комісій, штрафних санкцій. Невиконання позичальником зобов`язання з погашення простроченої заборгованості протягом 1 календарного місяця з дати направлення повідомлення, та/або розірвання договору про надання додаткових чи супутніх послуг, який є обов`язковим для укладення кредитного договору, і не укладення протягом 15 календарних днів нового договору про надання таких самих послуг з особою, що відповідає вимогам банку, дає право банку вимагати дострокового повернення кредиту у повному обсязі, нарахованих процентів та/або нарахованих комісій, штрафів та пені. У цьому випадку банк направляє позичальнику та його поручителям (за наявності) відповідну письмову вимогу. Якщо позичальник протягом 31 дня з моменту направлення йому письмової вимоги банком, не виконає вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентами, комісіями, штрафними санкціями, банк вправі розпочати процедуру примусового стягнення боргу, включаючи звернення до суду за стягненням на кошти та/або майно позичальника в порядку, передбаченому законодавством України. У випадку порушення позичальником умов кредитного договору у тому числі несплати суми кредиту, процентів, комісій, штрафних санкцій та пені, згідно умов кредитного договору, а також у випадку невиконання позичальником умов пунктів 2.2.2-2.2.9, 2.3.5, 2.3.6 цих Правил, банк має безумовне право подати позов до суду про стягнення на кошти та/або майно позичальника в порядку, передбаченому законодавством України.
Вказані Правила надання споживчого кредиту в АТ «Креді Агріколь Банк» були долучені банком до позовної заяви.
Згідно з п. 1.5 кредитного договору всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно Договору, визначені в Правилах надання споживчого кредиту в АТ «Креді Агріколь Банк» та умовах страхування життя позичальника, які є публічною та невід`ємною частиною Договору та розміщені на офіційному сайті Банку: www.credit-agricole.ua. Правила застосовуються в тій частині, яка не суперечить положенням цього Договору. У разі суперечностей між положеннями цього договору та положеннями Правил надання споживчого кредиту в АТ «Креді Агріколь Банк», мають вищий пріоритет та застосовуються положення договору.
П. 4.5 Договору встановлено, що шляхом підписання цього Договору позичальник підтверджує, що він в день укладення Договору особисто отримав свій примірник Договору, умови Договору йому зрозумілі; з Правилами і Тарифами Банку, що розміщені на офіційному сайті банку, ознайомлений, приймає та погоджується; йому до укладення Договору Банком надано інформацію, яка визначена ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Враховуючи, що зазначені Правила є складовою кредитного договору, та що згідно п. 1.5 Договору положення цих правил у разі суперечностей між положеннями цього договору та положеннями, мають вищий пріоритет та застосовуються до Договору, а 4.5 Договору визначено, що з ними був ознайомлений відповідач як споживач перед укладанням кредитного договору, незважаючи на те, що договір не передбачає права кредитодавця вимагати повернення в повному обсязі споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, суд приходить до висновку про наявність в банку правових підстав для дострокового стягнення кредитних коштів в порядку, визначеного ст. 1050 ЦК України.
Таким чином, оскільки Правилами, які є невід`ємною частиною договору, встановлений обов`язок позичальника повернути позику достроково, а Договором передбачено повернення позики частинами, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.
Тому суд приходить до висновку про наявність підстав для дострокового стягнення з відповідача на користь позивача строкової заборгованості за відсотками та простроченої заборгованості за кредитом та відсотками у розмірі 524 296,65 грн.
Крім того, позивач нараховує відповідачу заборгованість за комісією у таких розмірах: рахунок комісії 5 750,00 грн., рахунок простроченої комісії 212 750 грн., загальна сума реструктуризації по простроченій комісії 34 500 грн.
Суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині з огляду на наступне.
Згідно правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року у справі №755/11648/15-ц, якщо договір, у тому числі кредитний, укладений на задоволення особистих потреб фізичної особи і не пов`язаний з підприємницькою діяльністю такої фізичної особи чи виконанням ним обов`язків як найманим працівником, такий договір є споживчим і наявність судового спору щодо цього договору не впливає на його характер, як споживчого, відтак і сам спір у будь-якому випадку стосується прав сторони договору, як споживача, а вирішення такого спору, незалежно від його ініціатора, має ґрунтуватися та враховувати і вимоги Закону України «Про захист прав споживачів».
За змістом ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Разом з тим, відповідно до частин першої-другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Згідно з частиною 6 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит.
До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).
Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Як вбачається з матеріалів справи, щомісячна комісія за обслуговування кредиту визначена у розмірі 1,15% від суми кредиту щомісячно.
Станом на 25.09.2025 року позивач обраховує заборгованість відповідача за комісією в наступних розмірах: рахунок комісії 5 750,00 грн., рахунок простроченої комісії 212 750 грн., загальна сума реструктуризації по простроченій комісії 34 500 грн.
Частиною четвертою статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.
Згідно з положеннями статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.
Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).
У рішенні від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі пункту 4 частини першої статті першої та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», Правління Національного банку України постановою від8червня 2017року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом це серед іншого витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19(провадження № 14-44цс21).
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 (провадження № 61-18751св21) вказано, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів існування, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пунктів 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати комісійну плату за обслуговування кредиту, розрахунково-касове обслуговування є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) викладено висновок про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Таким чином, суд приходить до висновку, що встановивши у кредитному договорі від 14 травня 2021 року №6/3124089 сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту щомісячними платежами, банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику. Розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що вказані умови кредитного договору є несправедливими.
При цьому, згідно з розрахунком заборгованості за комісією, яка обрахована у загальному розмірі 247 255,75 грн, вказана сума є суттєвою порівняно із розміром заборгованості відповідача за кредитом, що обрахована у загальному розмірі 542 296,65 грн., вочевидь не можна визнати справедливим та розумним.
Водночас, позивач не був позбавлений можливості надати докази на підтвердження справедливості умов договору щодо встановленої комісії, зокрема, з урахуванням переліку та обсягу послуг, які надаються позичальнику за таку плату. Разом з тим, наявні в матеріалах справи документи взагалі не містять будь-якого опису послуг, за які банком встановлена комісія.
Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що банк не повідомив позичальника, які саме послуги за вказану плату йому надаються, розмір комісійної винагороди вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, тобто умови кредитного договору в частині розміру комісії за обслуговування кредиту є несправедливими.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «Креді Агріколь Банк» про стягнення з відповідача заборгованості по комісії за обслуговування кредиту, в тому числі простроченої та реструктуризації.
На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» заборгованості за кредитним договором від 14 травня 2021 року №6/3124089 в розмірі 524 296,65 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом- 383 605,61 грн., строкові відсотки - 959,01 грн., прострочені відсотки - 139 732,03 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судові витрати позивача складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 11 659,45 грн., які сплачені платіжною інструкцією № 1357608 від 25.09.2025 року.
Оскільки позов судом задоволено частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 7 928,43 грн. на відшкодування судових витрат пропорційно до задоволених відносно нього вимог (524 296,65 грн./777 296,65 грн. х 11 659,45 грн.)
Керуючись ст.ст. 259, 263 265 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» заборгованість за комплексним договором №6/3124089 від 14 травня 2021 року, що склалася станом на 25.09.2025 року, в розмірі 524 296,65 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом- 383 605,61 грн., строкові відсотки - 959,01 грн., прострочені відсотки - 139 732,03 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» 7 928,43 грн. на відшкодування понесених ним судових витрат зі сплати судового збору.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач - Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Євгена Чикаленка, буд.42/4, код ЄДРПОУ 14361575,
Відповідач - ОСОБА_1 , (    АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Повне судове рішення виготовлено 21.08.2026 року.

Суддя