ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2026	м. Дніпро	Справа № 911/2026/25	

За позовом Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна контора Баришівської селищної ради", сел. Баришівка, Броварський район, Київська область 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія", м. Павлоград, Дніпропетровська область 
про стягнення заборгованості за договором про закупівлю товарів 

Суддя Красота О.І.

Без участі представників сторін 

СУТЬ СПОРУ: 
Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна контора Баришівської селищної ради" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" і просило суд стягнути основний борг у розмірі 550 846,40 грн., штрафні санкції у розмірі 153 064,15 грн., а також за послуги поштового зв`язку: у розмірі 140,00 грн. за направлення претензії і близько 400,00 грн. за направлення позову з додатками.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору про закупівлю товарів № 23/10/2024 від 23.10.2024, оскільки пальне на його АЗС відсутнє.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.06.2025 позовну заяву Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна контора Баришівської селищної ради" про стягнення 703 910,55 грн, разом з доданими до неї документами передано за підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2025 прийнято відмову Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна контора Баришівської селищної ради" від апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Київської області від 25.06.2025 у справі № 911/2026/25; закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна контора Баришівської селищної ради" від апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Київської області від 25.06.2025 у справі № 911/2026/25.

Автоматизованою системою документообігу суду матеріали позовної заяви передано для розгляду судді Красоті О.І., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2025.

Ухвалою суду від 03.12.2025 позовну заяву залишено без руху; встановлено Позивачу семиденний строк з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви, а саме надати: 
- відомості про наявність або відсутність у Позивача електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами; у випадку відсутності електронного кабінету - надати докази реєстрації електронного кабінету;
- відомості про наявність або відсутність у Відповідача електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами;
- письмові уточнення позовної заяви (прохальної частини) стосовно стягуваних сум.

11.12.2025 від Позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 15.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідач відзив на позов до суду не надав, про розгляд справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

З урахуванням викладеного, господарський суд вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України. 

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. 

Справу відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розглянуто судом протягом розумного строку. 

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд 

ВСТАНОВИВ:
23.10.2024 між Комунальним підприємством "Житлово-експлуатаційна контора Баришівської селищної ради" (далі – Позивач, Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тенегія" (далі – Відповідач, Постачальник) укладено Договір про закупівлю товарів № 23/10/2024 (далі – Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується передати у встановлений строк у власність Замовника товар, в асортименті, кількості та за цінами, що зазначені у Договорі, а Замовник зобов`язується прийняти цей товар і оплатити його, за умовами Договору. Ціни на товар встановлюються в національній валюті України.

За умовами п. 1.2 Договору найменування (номенклатура, асортимент) товару згідно з Єдиним закупівельним словником ДК 021:2015:09130000-9 Нафта і дистиляти (далі – товар).

Згідно з п. 1.3 Договору кількість, ціна за одиницю товару, який постачається: Дизельне паливо, 18000 л, загальна вартість 892 620,00 грн.

Відповідно до п. 1.5 Договору відпуск товару з АЗС здійснюється за талонами (скретч-картами).

За умовами п. 2.1 Договору товар вважається переданим Постачальником і прийнятий Замовником за кількістю і якістю з моменту фактичного отримання товару згідно з умовами Договору.

Ціна Договору становить 892 620,00 грн., у т.ч. ПДВ 148 770,00 грн. (п. 3.1 Договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору розрахунки проводяться після надання Постачальником рахунка на оплату товару, фактичного отримання товару та підписання видаткової накладної. 

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що Замовник зобов`язується повністю оплатити вартість переданого у його власність товару, шляхом перерахування грошових коштів на банківський поточний рахунок Постачальника, вказаний у Договорі, протягом 10 календарних днів. У разі відсутності необхідних коштів на реєстраційному рахунку Замовника – розрахунки проводяться протягом 5 календарних днів з моменту їх надходження. 

Відповідно до п. 4.3 Договору сторони домовились, що датою платежу є дата надходження грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. 

За умовами п. 5.1 Договору строк поставки товару по 31.12.2024 окремими партіями протягом 1 календарного дня з моменту направлення Замовником заявки. Обсяг партії товару визначається Замовником самостійно. 

Згідно з п. 5.2 Договору передача товару здійснюється на АЗС Постачальника шляхом заправки транспортних засобів Замовника при пред`явленні довіреними особами Замовника талонів.

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що талон є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у талоні об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін з погашення талонів вважаються виконаними, при цьому Постачальник не може передати Замовнику товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в талоні.

За умовами п. 5.4 Договору умови постачання товару - самовивіз. Замовник зобов`язується отримати товар на АЗС до закінчення терміну дії талонів. Термін дії талонів не повинен бути менше 12 місяців з дня їх отримання Замовником. 

Відповідно до пп. 6.2.2 п. 6.2 Договору Замовник має право контролювати поставку товару у строки, встановлені Договором.

Згідно з пп. 6.3.1 п. 6.3 Договору Постачальник зобов`язується забезпечити поставку товарів у строки, встановлені Договором.

За умовами п. 7.2 Договору у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів (робіт або послуг) Постачальник сплачує Замовнику штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) на вимогу останнього у розмірі 0,1% вартості товару, щодо якої мало місце прострочення поставки, крім цього, за прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково 7% вартості непоставленого товару, а у разі здійснення попередньої оплати Постачальнику, крім сплати зазначених штрафних санкцій, повертає Замовнику кошти з урахуванням індексу інфляції. 

Пунктом 10.1 Договору передбачено, що Договір набирає чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2024, а в частині виконання зобов`язань за Договором – до моменту повного належного виконання сторонами усіх своїх зобов`язань за Договором. 

За умовами п. 10.2 Договору дія Договору про закупівлю може продовжуватись на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної у Договорі, укладеному у попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку. 

Додатковою угодою № 1 від 24.10.2024 до Договору сторони дійшли взаємної згоди зменшити ціну за одиницю товару і викласти п. 1.3 та п. 3.1 Договору у такій редакції:
- п. 1.3 кількість, ціна за одиницю товару, який постачається: Дизельне паливо, 18000 л, загальна вартість 872 820,00 грн., у т.ч. ПДВ 145 470,00 грн.;
- п. 3.1 ціна Договору становить 872 820,00 грн., у т.ч. ПДВ 145 470,00 грн.

Позивач здійснив оплату товару у загальному розмірі 872 820,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № 4350 від 25.10.2024 на суму 678 860,00 грн., № 297 від 28.10.2024 на суму 193 960,00 грн.

На виконання умов Договору сторонами підписано:
- видаткову накладну № 0001/0002554 від 25.10.2024 на суму 678 860,00 грн. на поставку Дизпалива (кількістю 14000 л, ціна з ПДВ – 48,4900 грн.), а також Специфікацію № 0001/0002554-С відпущених скретч-карток на нафтопродукти по купюрах до видаткової накладної № 0001/0002554 від 25.10.2024 номіналом 20 л з переліком 700 талонів (номери 304623255840 – 304623256539);
- видаткову накладну № 0001/0002555 від 28.10.2024 на суму 193 960,00 грн. на поставку Дизпалива (кількістю 4000 л, ціна з ПДВ – 48,4900 грн.), а також Специфікацію № 0001/0002555-С відпущених скретч-карток на нафтопродукти по купюрах до видаткової накладної № 0001/0002555 від 28.10.2024 номіналом 20 л з переліком 200 талонів (номери 304623256540 – 304623256739).

Позивач зазначає, що близько місяця після отримання талонів здійснювався безперешкодний відпуск пального на АЗС Відповідача за пред`явленими талонами, за це час Позивач використав 332 талони, заправивши транспортні засоби 6640 л дизельного палива. Однак надалі Відповідач порушив умови Договору та припинив відпуск пального, посилаючись на його відсутність на АЗС, що не дозволило Позивачу використати іншу частину – 11360 л на загальну суму 550 846,40 грн.

26.12.2024 бригадир Позивача службовою запискою повідомив директора Позивача про неможливість тривалий час використати 568 талонів на дизельне паливо номіналом 20 л, оскільки АЗС Відповідача не здійснює відпуск пального через його відсутність. 

У зв`язку з цим у Позивача залишились 568 талонів, наявних в матеріалах справи. 

27.12.2024 директор Позивача видав наказ № 246 "Про усунення наслідків невиконання ТОВ "Тенегія" умов договору", яким працівникам Позивача доручено організувати зберігання невикористаних талонів, оголошення нової тендерної закупівлі для недопущення виникнення перебоїв у роботі транспортних засобів Позивача і проведення претензійно-позовної роботи щодо Відповідача.

28.03.2025 Позивач надіслав Відповідачу претензію за № 97 від 28.03.2025 з вимогою повернути кошти у розмірі 550 846,40 грн. до 30.04.2025 через неможливість використати залишкову кількість талонів для заправки транспортних засобів. Однак Відповідач відповіді не надав, вимогу не задовольнив. 

Вказані обставини стали підставою для звернення Позивача з позовом до суду.

Ухвалюючи рішення, господарський суд виходив з таких підстав. 
Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. 

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. 

Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. 

Відповідно до ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 
1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 
2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. 

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд зазначає, що підписання сторонами видаткових накладних № 0001/0002554 від 25.10.2024, № 0001/0002555 від 28.10.2024 не свідчить про факт передачі Відповідачем товару Позивачу, а лише підтверджує передачу талонів (скретч-карток), які надавали Позивачу право на отримання відповідної кількості товару у майбутньому.

Отже, з моменту передання Відповідачем талонів на пальне Позивачу, останній набув право на отримання Дизельного палива в об`ємах, які зазначені у Договорі та Додатковій угоді № 1 від 24.10.2024 і у видаткових накладних № 0001/0002554 від 25.10.2024, № 0001/0002555 від 28.10.2024.

Передача талонів на пальне (скретч-картки), які підтверджують право на отримання товару (а не сам факт його отримання), не звільняє Відповідача від обов`язку передати Позивачу придбаний ним згідно з Договором товар, а саме Дизельне паливо (кількістю 18000 л).

За умовами Договору передбачено можливість отримання Позивачем оплаченого ним товару шляхом пред`явлення ним на АЗС талонів на відповідну кількість літрів пального. Тобто, придбаний Позивачем товар за Договором у вигляді Дизельного палива (кількістю 18000 л) фактично перебуває у Відповідача і поставка його здійснюється шляхом заправлення автомобілів Позивача після пред`явлення довірчих документів. 

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем у повному обсязі виконано взяті на себе зобов`язання зі своєчасної та повної оплати товару, який мав бути використаний Позивачем шляхом обміну у мережах АЗС оплачених талонів.

Водночас, як зазначено Позивачем, підтверджується матеріалами справи та не спростовано Відповідачем, останнім не передано Позивачу замовлений та оплачений товар на загальну суму 550 846,40 грн.

Відповідач доказів належного виконання зобов`язань за Договором не надав.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. 

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України). 

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 

Частиною 1 статті 670 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми. 

За приписами ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. 

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. 

Отже, зі змісту зазначеної норми права можна зробити висновок, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, а тому останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.

Поданий позов є належним способом реалізації права Позивача на повернення суми попередньої оплати в разі не поставки товару.

За встановлених обставин, зважаючи на те, що доказів повернення суми передоплати у розмірі 550 846,40 грн. матеріали справи не містять, відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України у Позивача виникло право вимагати повернення суми попередньої оплати від Відповідача, який одержав суму попередньої оплати товару і не поставив товар, тому позовна вимога щодо стягнення з Відповідача основного боргу у розмірі 550 846,40 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. 

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як вказувалось вище, за умовами п. 7.2 Договору у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів (робіт або послуг) Постачальник сплачує Замовнику штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) на вимогу останнього у розмірі 0,1% вартості товару, щодо якої мало місце прострочення поставки, крім цього, за прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково 7% вартості непоставленого товару, а у разі здійснення попередньої оплати Постачальнику, крім сплати зазначених штрафних санкцій, повертає Замовнику кошти з урахуванням індексу інфляції. 

Позивач просить суд стягнути з Відповідача пеню за період з 01.01.2025 по 17.06.2025 у розмірі 75 941,34 грн. та штраф у розмірі 38 559,25 грн.

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок пені та штрафу, дійшов висновку, що вказаний розрахунок зроблено вірно, тому позовні вимоги щодо стягнення з Відповідача пені у розмірі 75 941,34 грн. і штрафу у розмірі 38 559,25 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить суд стягнути з Відповідача 3% річних за період з 01.01.2025 по 17.06.2025 у розмірі 7 606,21 грн. та інфляційні втрати за період з січня 2025 року по травень 2025 року у розмірі 30 957,35 грн.

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку, що вказаний розрахунок зроблено вірно, тому позовні вимоги щодо стягнення з Відповідача 3% річних у розмірі 7 606,21 грн. та інфляційних втрат у розмірі 30 957,35 грн. підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю зі стягненням з Відповідача основного боргу у розмірі 550 846,40 грн., пені у розмірі 75 941,34 грн., штрафу у розмірі 38 559,25 грн., 3% річних у розмірі 7 606,21 грн., інфляційних втрат у розмірі 30 957,35 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання позовної заяви покладається на Відповідача.

Крім того, Позивач просить суд стягнути з Відповідача витрати за послуги поштового зв`язку: у розмірі 140,00 грн. за направлення претензії і близько 400,00 грн. за направлення позову з додатками.

Відповідно до накладної № 0750101551791 від 28.03.2025 Позивачем здійснена плата за пересилання Відповідачу претензії № 97 від 28.03.2025 у розмірі 140,00 грн., що підтверджується фіскальним чеком № 201 (а.с. 99), та за накладними № 0750101577626 від 19.06.2025 та № 0750101577618 від 19.06.2025 (а.с. 11, 12) Позивачем здійснена плата за пересилання позовних матеріалів Відповідачу в сумі по 100,00 грн. кожна, таким чином витрати підтверджені певними доказами у загальній сумі 340,00 грн. 

Частинами 5 та 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом встановлено, що вказані вище витрати пов`язані з розглядом справи, розмір вказаних вище витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, дії Позивача щодо досудового вирішення спору підтверджуються направленням Відповідачу претензії № 97 від 28.03.2025.

Таким чином, суд доходить висновку, що вказані судові витрати у розмірі 340,00 грн. повинні бути стягнуті з Відповідача на користь Позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, ч. 9 ст. 165, ст.ст. 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, 99, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 44604267) на користь Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна контора Баришівської селищної ради" (07501, Київська область, Броварський район, сел. Баришівка, пров. Банний, 3, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 23570929) основний борг у розмірі 550 846,40 грн., пеню у розмірі 75 941,34 грн., штраф у розмірі 38 559,25 грн., 3% річних у розмірі 7 606,21 грн., інфляційні втрати у розмірі 30 957,35 грн., судовий збір у розмірі 10 558,66 грн. та судові витрати у розмірі 340,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили. 

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.  

Суддя О.І. Красота 

Повне рішення складено 
14.07.2026