Справа № 756/9251/26
Провадження № 2/756/7985/26

оболонський районний суд міста києва
 
РІШЕННЯ
 
іменем України
 
(Заочне)
 
20 липня 2026 року м. Київ
Оболонський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Пукала А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
У С Т А Н О В И В :
 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулося до Оболонського районного суду м. Києва із зазначеною позовною заявою, в якій просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 38 115 грн.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 20.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 43610-01/2025, за умовами якого товариство надало відповідачу фінансовий кредит у розмірі 16 500 грн на умовах строковості, зворотності та платності, а відповідач зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти за користування ним у порядку та на умовах, визначених договором.
Кредитний договір укладено в електронній формі, а кредитні кошти надано відповідачу в безготівковій формі.
Відповідач узятих на себе зобов`язань належним чином не виконала, чергових платежів на повернення кредиту та сплату процентів не вносила, унаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 27.05.2026 становить 38 115 грн, з яких: 16 500 грн - заборгованість за тілом кредиту, 13 365 грн - заборгованість за процентами, 8 250 грн - заборгованість за штрафом.
19.06.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 19062025, згідно з яким позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.
Відповідачу направлено досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості, яка залишена без задоволення, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29.05.2026 відкрито провадження у справі та постановлено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, було надано строк для подання відзиву на позов. У встановлений строк відповідач відзив на позов не подав.
На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами без участі відповідача.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
20.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 43610-01/2025, за умовами якого товариство надало відповідачу фінансовий кредит у розмірі 16 500 грн строком на 120 днів (пп. 1.1, 1.2 договору).
За користування кредитом товариством нараховуються проценти в розмірі 0,90% в день на залишок заборгованості, що є платою за користування кредитом та комісія за видачу кредиту в сумі 1 650 грн, що складає 10,00% від суми кредиту (п. 1.4 договору).
Денна процентна ставка складає 0,98% (п. 1.4.1 договору).
Кредитний договір укладено в електронній формі шляхом його підписання відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
На підтвердження перерахування кредитних коштів позивачем надано лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 3426_260217121054 від 17.02.2026.
Згідно з розрахунком заборгованості заборгованість відповідача за кредитним договором становить 38 115 грн, з яких: 16 500 грн - заборгованість за тілом кредиту, 13 365 грн - заборгованість за процентами, 8 250 грн - заборгованість за штрафом.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, доказів повернення кредитних коштів або сплати процентів матеріали справи не містять; факт отримання кредитних коштів відповідач не заперечила.
19.06.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 19062025, за умовами якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 43610-01/2025 від 20.01.2025. Перехід права вимоги підтверджується витягом з реєстру боржників та актом приймання-передачі реєстру боржників до договору факторингу.
Договір факторингу та витяг з реєстру боржників у встановленому законом порядку відповідачем не оспорені та недійсними не визнані.
Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону). Згідно з ч. 12, 13 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 205, 207 ЦК України правочин може вчинятися в письмовій (електронній) формі; договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
Наведене узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, згідно з якими укладення кредитного договору у запропонованій формі, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідає вимогам чинного законодавства та за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину: вчинений правочин вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Оскільки договір факторингу № 19062025 від 19.06.2025 у встановленому законом порядку недійсним не визнаний та не оспорений, позивач є належним кредитором у спірних правовідносинах.
Як убачається з матеріалів справи, відповідач порушила умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів, доказів належного виконання зобов`язання суду не надала, а тому вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 16 500 грн та за процентами за користування кредитом у розмірі 13 365 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення 8 250 грн штрафу суд зазначає, що штраф є різновидом неустойки (ст. 549 ЦК України). Прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, за яке нараховано штраф, мало місце у період дії в Україні воєнного стану. Оскільки заявлений штраф нарахований за прострочення, що мало місце у період дії воєнного стану, у силу пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 29 865 грн, з яких 16 500 грн - заборгованість за тілом кредиту та 13 365 грн - заборгованість за процентами; у задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.
Щодо судових витрат суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
- складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
- часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
- обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
- ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).
Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
На підтвердження витрат, які поніс позивач на отримання професійної правничої допомоги суду позивачем надано:
- договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025;
- акт № 98 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 11.05.2026;
- детальний опис наданих послуг до акту № 938 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 від 11.05.2026;
- ордер;
- довідку про укладення договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025.
Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Зважаючи на категорію та незначну складність справи, обсяг фактично наданих послуг, ціну позову, а також часткове задоволення позовних вимог, суд відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України дійшов висновку про співмірність та наявність підстав для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 900 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково (на суму 29 865 грн із заявлених 38 115 грн), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 2 086,12 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 264, 265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
 
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 43610-01/2025 від 20.01.2025 у розмірі 29 865 грн, судовий збір у розмірі 2 086,12 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 900 грн.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28.
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте Оболонським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя         Андрій ПУКАЛО