Справа № 138/307/26
Провадження №:2-а/138/22/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.08.2026           м. Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в особі головуючого судді Київської Т.Б., розглянувши в письмовому провадженні без виклику сторін матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом (з врахуванням позову у новій редакції), який мотивовано тим, що 18.01.2026 інспектором поліції Мудлою В.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії БАД №069231 від 18.01.2026. Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.12.4 ПДР, а саме перевищення встановлених обмежень швидкості руху», відповідальність за яке передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Суть правопорушення полягає у тому, що позивач 18.01.2026 о 14 год. 25 хв. керуючи транспортним засосом Hyundai Tuscon днз НОМЕР_1 в с-ще Стрижавка по автомобільному шляху АД М-21 297 км перевищив встановлене обмеження швидкості руху, чим порушив п.12.4 ПДР. Вказану постанову вважає незаконною, протиправною та такою, що підлягає скасуванню, зважаючи на те, що фіксація правопорушення працівниками поліції здійснювалась на місці де знак 5.70 «фото-відео фіксація порушень ПДР» відсутній. Фіксація руху автомобіля здійснювалась поза межами населеного пункту, до знаку «населений пункт». Працівники поліції фіксували перевищення швидкості на відстані за 500 метрів до вказаного знаку, тоді як вимірювальний пристрій здатний вимірювати швидкість на відстані 1200 метрів. Тобто, автомобіль під час фіксації швидкості перебував поза межами населеного пункту. Крім того, вимірювальний пристрій не був встановлений на стаціонарну стійку, а перебував у руках поліцейського, що є порушенням інструкції його використання.
Враховуючи викладене вище, позивач просить визнати дії працівника поліції протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії БАД №069231 від 18.01.2026, а провадження у справі закрити.
Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09.02.2026 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк 10 днів для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20.02.2026 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, витребувано у відповідача матеріали адміністративної справи відносно позивача.
Позивач належним чином повідомлений про розгляд даної адміністративної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав.
Відповідач подав до суду відзив на позов, який мотивований тим, зокрема, що працівником поліції було зафіксовано адміністративне правопорушення, а саме порушення позивачем правил п.12.4 ПДР, зокрема, перевищення швидкості у населеному пункті на 26 км/год, після чого позивача було зупинено та поліцейський пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України. Поліцейський Мудла В. І. виніс постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 340 грн., відповідно до санкції статті. Посилання позивача на те, що дії поліцейських були незаконними, оскільки вимірювання швидкості руху було здійснено приладом із функцією фото- та відео фіксації TruCam, який знаходився в руках працівника поліції і переміщався у просторі, а не був встановлений стаціонарно, що суперечить статті 19 Конституції України та ч. 1 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію", спростовуються інформацією ДП «Укрметртестстандарт», відповідно до якої лазерний вимірювач ТruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач ТruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі. Відповідно до фото та відео вбачається, що правопорушення здійснено саме в населеному пункті, оскільки зазначено широту та довготу, що дає можливість пересвідчитись, що дане місце є населеним пунктом. Використання вимірювального приладу TruCam відповідає встановленим вимогам, у прилада наявний сертифікат, експертний висновок, свідоцтво про повірку даного вимірювального приладу. Факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення винесеними компетентною службовою особою в межах своїх повноважень, фотознімками приладу TruCam, на яких зафіксований факт правопорушення. Враховуючи викладене інспектор як посадова особа, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР, маючи відповідні повноваження зроблено висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Позивач після отримання відзиву на позов, подав до суду додаткові пояснення в яких зазначив про те, що з мотивами викладеними у відзиві на позов він не погоджується та вони є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Так, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії БАД №069231 від 18.01.2026 позивач було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. Суть правопорушення полягає у тому, що позивач 18.01.2026 о 14 год. 23 хв. керуючи транспортним засосом Hyundai Tuscon днз НОМЕР_1 в с-ще Стрижавка по автомобільному шляху АД М-21 297 км рухався в населеному пункті позначеному знаком 5.49 зі швидкістю 76 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 26 км/год та порушив п.12.4 ПДР. Швидкість вимірювалась приладом TruCAM ТС 008446.
Позивач вважає постанову незаконною, протиправною та такою, що підлягає скасуванню, зважаючи на те, що фіксація правопорушення працівниками поліції здійснювалась на місці де знак 5.70 «фото-відео фіксація порушень ПДР» відсутній. Фіксація руху автомобіля здійснювалась поза межами населеного пункту, до знаку «населений пункт». Працівники поліції фіксували перевищення швидкості на відстані за 500 метрів до вказаного знаку, тоді як вимірювальний пристрій здатний вимірювати швидкість на відстані 1200 метрів. Тобто, автомобіль під час фіксації швидкості перебував поза межами населеного пункту. Крім того, вимірювальний пристрій не був встановлений на стаціонарну стійку, а перебував у руках поліцейського, що є порушенням інструкції його використання.
Відповідно до ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до ст.245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з ст.280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).
Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Згідно з ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Стосовно аргументів позивача в частині відсутності відомостей про розміщення в межах населеного пункту знаку 5.70 "Фото-, відео фіксування порушень Правил дорожнього руху", суд зазначає, що згідно ПДР (у редакції станом на 18.01.2026) знак 5.70 - це «Зміна схеми руху». Позначає, що за цим знаком тимчасово або постійно змінено схему руху та (або) встановлено нові дорожні знаки. Застосовується протягом не менш як трьох місяців у разі зміни руху на постійній основі, а також протягом необхідного проміжку часу у разі зміни руху на тимчасовій основі та встановлюється не менш як за 100 м до першого тимчасового знаку.
Отже, наявність або відсутність знаку 5.70, де було вчинено правопорушення, не створює будь-яких правових наслідків для позивача у розрізі спірних правовідносин.
Водночас, суд вважає, що знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху», є обов`язковим лише при фіксації правопорушень, зафіксованих в автоматичному режимі (камер автофіксації), про що зазначено у пункті 5 Порядку функціонування системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2017 року № 833. Дорожній знак 5.76, передбачає: «Інформування учасників дорожнього руху про фіксацію (фотозйомку або відеозапис) фактів адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху стаціонарними технічними засобами (приладами контролю) здійснюється не пізніше початку роботи таких технічних засобів (приладів контролю) на визначених місцях (ділянках вулично-дорожньої мережі) шляхом установлення відповідних дорожніх знаків на вулично-дорожній мережі, а також шляхом розміщення відповідних відомостей на офіційних вебсайтах МВС та Національної поліції.
Разом з тим, жодними положеннями КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію», в тому числі, частиною 1 ст.40 вказаного Закону, не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків.
Слід зазначити, що наявність або відсутність дорожнього знаку 5.76 не звільняє водіїв від обов`язку виконувати вимоги ПДР щодо дотримання швидкості руху.
Разом з тим, відповідачем надано до суду лист Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури №413 від 07.04.2023 в якому зазначено, що с-ще Стрижавка Вінницького району позначено основним та дублюючим дорожнім знаком 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» в обох напрямках, зокрема, км.294+187 (праворуч, розподільча смуга), км.298+114 (ліворуч, розподільча смуга).
Відповідачем на підтвердження порушення позивачем швидкісного режиму надано відеозапис з приладу TruCam ТС008446, а також відповідні фотоілюстрації з цього ж приладу, на якому зафіксовано рух транспортного засобу з дорожнім номерним знаком НОМЕР_1 зі швидкістю 76 км/год., а також відрізок дороги на якому було зафіксовано таке перевищення, а саме АД М 21 297КМ.
Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.
Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації, відповідний висновок експерта від 24.12.2020 був наданий відповідач на виконання ухвали суду про витребування доказів, а також долучений до відзиву на позов. Також, в матеріалах справи наявне свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/33011 від 20.03.2026 вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM II № ТC008446, за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки (далі - ЗВТ) відповідає вимогам технічної документації на вимірювач.
Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.
Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.
Тобто, фотознімок та відеозапис, здійснений сертифікованим TruCam LTI 20/20 ТСО00734, є отриманими у встановленому законом порядку доказами того, що позивач перевищив дозволену законом швидкість і, відповідно, вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.
В обґрунтування підстав для скасування постанови позивач вказує про те, що фіксація поліцейським за допомогою спеціальних засобів фото-відео порушень ПДР відбувалось приладом, який не був стаціонарно закріпленим, а знаходився в руках інспектора поліції, що суперечить приписам ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». Стосовно таких доводів суд зазначає наступне.
Частиною 14 ст. 40 Закону України «про національну поліцію» встановлено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:
1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;
2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;
3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;
4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;
5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.
Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.
Лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.
Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» сертифікат перевірки типу засобу вимірювальної техніки є документом, який засвідчує, що тип засобу вимірювальної техніки затверджено.
Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.
При цьому, у даному конкретному випадку, порушення позивачем ПДР України зафіксовано пристроєм вимірювання швидкості "TruCAM" в ручному режимі, а не в автоматичному, а тому вимоги ч.2 ст.40 Закону №580-VIII не застосовується до спірних правовідносин у справі.
Доводи позивача про те, що з урахуванням положень ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може утримуватися інспектором поліції в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, є помилковими, оскільки вимоги ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» не містить приписів щодо можливості використання поліцією лише змонтованих технічних приладів. Водночас зазначена норма права передбачає можливість монтажу або розміщення таких приладів по зовнішньому периметру доріг і будівель.
Відтак, фіксація поліцейським порушень ПДР приладом, який не був стаціонарно закріпленим, а знаходився в руках інспектора поліції не суперечить приписам ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».
Таким чином, наявність сертифікату, експертного висновку, свідоцтва про повірку даного вимірювального приладу свідчить про необґрунтованість доводів позивача щодо неправомірності застосування посадовою особою відповідача лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam.
Разом з тим, у вказаному вище листі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури №413 від 07.04.2023 зазначено, що с-ще Стрижавка Вінницького району позначено основним та дублюючим дорожнім знаком 5.49 «Початок населеного пункту» в обох напрямках, зокрема, км.294+221 (розподільча смуга), км. 294+252 (праворуч), км.298+000 (ліворуч, розподільча смуга).
При цьому, суд не може не погодитись із запереченнями сторони позивача про те, що з наданого відеозапису з приладу TruCam ТС008446 не можливо встановити наявність чи відсутність дорожнього знаку 5.49, оскільки якість початку відеозапису не дає навіть можливість встановити транспортний засіб з якого проведено фіксацію швидкості руху, лише вкінці можливо зробити висновок, що це автомобіль Hyundai Tuscon днз НОМЕР_1 . Тоді як позивач стверджував ту обставину, що фіксація відбулась за межами вказаного дорожнього знаку.
На думку суду є обгрунтовані сумніви щодо вини позивача у порушенні швидкісного режиму у населеному пункті, оскільки з наданого відеозапису правопорушення не можливо однозначно встановити чи було здійснено вимірювання швидкості автомобіля у межах населеного пункту чи поза його межами.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим, і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Всупереч даним вимогам, вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування вини, не доведено наявність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення та правомірності винесеної ним постанови про накладення на позивача штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за обставини відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
У силу п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи наведене вище, суд приходить до переконання, що оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії БАД №069231 від 18.01.2026 слід скасувати, а провадження в справі закрити.
Щодо інших доводів позивача, зазначений у позові, суд згідно ч. 2 ст. 6 КАС України застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
З огляду на наведене суд надав правову оцінку визначальним доводам сторін. 
На підставі ст. 62 Конституції України, ст. 210, 245, 251, 252, 258, 268, 280, 283 КУпАП, ст. 2,4, 9, 72, 73, 77, 78, 79, 90, 139, 246, 255, 286 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії БАД №069231 від 18.01.2026 та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн.
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.122 КУпАП - закрити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 адреса реєстрації як ВПО: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Управлінняпатрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, код ЄДРПОУ 40108646, місцезнаходження: вул.Ботанічна, 23, м.Вінниця, 21010.
Суддя:              Т.Б.Київська