Справа № 167/1231/25
Номер провадження 2/167/68/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2026 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:
головуючої судді Шептицької Н.В.,
з участю:
секретаря судового засідання Ващук О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» (далі – позивач, ТОВ) до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

1. Стислий виклад позовних вимог.

ТОВ звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свій позов тим, що 12.09.2023 року між ТОВ «Авентус України» та ОСОБА_1 укладено Договір №7062207 про надання споживчого кредиту (далі - Договір). Договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус України».
17.09.2023 між ТОВ «Авентус України» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус України» було укладено Додаткову угоду до Договору, відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус України».
Договір і Додаткова угода до нього укладені сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», і при укладенні цього Договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів ст.11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.
Умови Договору і Додаткової угоди до нього:
-сума кредиту: 5700,00 грн,
-строк кредиту: 360,00 грн,
-періодичність платежів зі сплати процентів: кожні 20 днів,
-дата останнього платежу по кредиту: 06.09.2024 року,
-стандартна процентна ставка: 1,99% в день.
ТОВ «Авентус України» свої зобов`язання перед відповідачем за Договором виконало та надало йому кредит в сумі 5700,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 через ТОВ «ФК «Контрактовий дім».
Відповідач підписав Договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А9454», після чого відповідач отримав кредит в сумі 2400,00 грн на свою платіжну карту.
Відповідно до умов Додаткової угоди до Договору сторони домовились збільшити суму кредиту на 3300,00 гривень.
Відповідач підписав Додаткову угоду до Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «С2153», після чого відповідач отримав кредит в сумі 3300,00 грн на свою платіжну карту.
Кредитні кошти відповідачу перераховувались за допомогою платіжного провайдера - ТОВ «ФК «Контрактовий дім», що має відповідну ліцензію.
02.10.2024 року відповідач не здійснив оплату процентів згідно графіку платежів та не повернув тіло кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість.
Між ТОВ «Авентус Україна» і ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» 27.05.2024 року був укладений Договір факторингу №27.05/24-Ф, за яким до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором.
Станом на дату укладення Договору факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024 року строк дії Договору не закінчився, а тому в межах строку дії Договору ТОВ у період з 28.05.2024 року по 06.09.2024 року (102 календарних днів) нарахував проценту ставку у сумі 11 569,86 гривень.
Рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал».
Відповідач має заборгованість перед позивачем за Договором і Додатковою угодою до Договору загальною сумою 26 242,77 грн, яка складається з: тіла кредиту - 5700,00 грн, заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором – 8972,91 грн, заборгованості за процентами, нарахованими ТОВ за 102 календарних днів - 11 569,86 грн, яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача, судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 гривень. В порядку виконання ч.ч. 10,11 ст.265 ЦПК України органу, що здійснюватиме примусове виконання рішення, нарахувати інфляційні витрати та 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України. 
Позовна заява з додатками подана через систему «Електронний суд».

2. Рух справи в суді.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2025 року, справа передана на розгляд головуючому судді Шептицькій Н.В. (ас 88).
04.11.2025 року з ЄДДР встановлено місце реєстрації відповідача (ас 89), оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної справи, згідно ч.1 ст.27 ЦПК України.
Ухвалою головуючої судді від 06.11.2025 року позовна заява прийнята до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, витребувано інформацію від АТ КБ «ПриватБанк» щодо підтвердження платіжної картки та зарахування коштів, призначено розгляд справи в судовому засіданні (ас 90-92).
01.12.2025 року в суд надійшла витребувана від АТ КБ «ПриватБанк» інформація (ас 104).
Ухвалою суду від 04.12.2025 року розгляд справи відкладено (ас 108-109).
Ухвалою суду ід 07.01.2026 року розгляд справи відкладено (ас 119-120).
В судовому засіданні неодноразово оголошувалися перерви у зв`язку з неявкою відповідача. 

Представник позивача і відповідач в судове засідання не з`явились.
Представник позивача в позовній заяві зазначив про розгляд справи у його відсутності(ас 10зв).
Відповідач був вчасно і належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи, зокрема і через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (ас 132). Відзиву на позовну заяву не подав.
Суд ухвалив: проводити розгляд справи у відсутності учасників справи, згідно ч.ч.8, 11 ст.128, ч.10 ст.130, ч.ч.1, 4 ст.223, ч.1 ст.279 ЦПК України.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.ч.4, 5 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою прийняття рішення у цій справі є 29.06.2026 року - дата складення повного судового рішення.

3. Встановлені в судовому засіданні обставини та досліджені докази на їх підтвердження.

Дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, суд встановив наступне.

В судовому засіданні встановлено, що 12.09.2023 року між ТОВ «Авентус України» та ОСОБА_1 укладено Договір №7062207 про надання споживчого кредиту. Договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус України».
17.09.2023 між ТОВ «Авентус України» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус України» було укладено Додаткову угоду до Договору, відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус України».
Договір і Додаткова угода до нього укладені сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», і при укладенні цього Договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів ст.11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.
Умови Договору і Додаткової угоди до нього:
-сума кредиту: 5700,00 грн,
-строк кредиту: 360,00 грн,
-періодичність платежів зі сплати процентів: кожні 20 днів,
-дата останнього платежу по кредиту: 06.09.2024 року,
-стандартна процентна ставка: 1,99% в день.
ТОВ «Авентус України» свої зобов`язання перед відповідачем за Договором виконало та надало йому кредит в сумі 5700,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 через ТОВ «ФК «Контрактовий дім».
Відповідач підписав Договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А9454», після чого відповідач отримав кредит в сумі 2400,00 грн на свою платіжну карту.
Відповідно до умов Додаткової угоди до Договору сторони домовились збільшити суму кредиту на 3300,00 гривень.
Відповідач підписав Додаткову угоду до Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «С2153», після чого відповідач отримав кредит в сумі 3300,00 грн на свою платіжну карту.
Кредитні кошти відповідачу перераховувались за допомогою платіжного провайдера - ТОВ «ФК «Контрактовий дім», що має відповідну ліцензію.
02.10.2024 року відповідач не здійснив оплату процентів згідно графіку платежів та не повернув тіло кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість.
Між ТОВ «Авентус Україна» і ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» 27.05.2024 року був укладений Договір факторингу №27.05/24-Ф, за яким до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором.
Станом на дату укладення Договору факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024 року строк дії Договору не закінчився, а тому в межах строку дії Договору ТОВ у період з 28.05.2024 року по 06.09.2024 року (102 календарних днів) нарахував проценту ставку у сумі 11 569,86 гривень.
Рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал».
Позивач нарахував відповідачу заборгованість за Договором і Додатковою угодою до Договору загальною сумою 26 242,77 грн, яка складається з: тіла кредиту - 5700,00 грн, заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором – 8972,91 грн, заборгованості за процентами, нарахованими ТОВ за 102 календарних днів - 11 569,86 гривень.

Встановлені обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами: платіжними інструкціями №№421, 424, 420 (ас 12-13), Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна» (ас 14-18), інформацією з системи НБУ (ас 22зв-24), рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року (ас 29), повідомленням ТОВ «ФК «Контрактовий дім» (ас 32-33), повідомленням ТОВ «ФК «Контрактовий дім» (ас 35), договором №087/20-П про надання послуг з переказу платежів від 08.07.2020 року (ас 37-39) з додатком №1 (ас 40), Договором факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024 року з додатками (ас 41-46), повідомленням НБУ (ас 51), Паспортом споживчого кредиту (ас 52-53), Паспортом споживчого кредиту (ас 54-55), повідомленням про відступлення прав вимоги (ас 56-57), розрахунком заборгованості (ас 58-63), розрахунком заборгованості за 102 календарні дні (ас 64-65), додатком №1 до Договору факторингу (ас 67-68), Додатковою угодою до Договору (ас 69), додатком №1 до Договору (ас 70-71), Договором №7062207 про надання споживчого кредиту від 12.09.2023 року (ас 78-82) з додатком №1 (ас 83).

Відповідач встановлені обставини не заперечив та не спростував, хоча суд надав йому таку можливість.

4. Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем (правонаступником якого є ТОВ), внаслідок чого утворилась заборгованість.

5. Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
За змістом ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч.4 ст.203 ЦК України).
Згідно ч.1 ст.627 ЦК України та ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно ч.1 ст.212 ЦК України, особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).
За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України).
Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
Згідно п.6 ч.1 ст.3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону).
Відповідно до ч.3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону).
Згідно ч.6 ст.11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Згідно ст.64 ЦПК України, докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами.
Згідно частиною першою ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (ч.1 ст.1056-1 ЦК України).
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

6. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що 12.09.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір, який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора А9454. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит в розмірі 2400,00 грн, який він зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування ним на визначених у кредитному Договорі умовах.
Крім того, судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що 17.09.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до Договору, який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора С2153. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит в розмірі 3300,00 грн, який він зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування ним на визначених у кредитному Договорі та Додатковій угоді умовах.
Позивачем доведено, що відповідачу було видано на 360 днів кредитні кошти у розмірі 5700,00 грн шляхом перерахування на йогоплатіжну карту № НОМЕР_1 , яка була вказана відповідачем в п.2.1. Договору (ас 79).
Однак, відповідач належним чином взяті на себе обов`язки за Договором не виконав, чим допустив заборгованість перед позивачем, розмір якої суд визначає наступним чином.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про споживче кредитування" законодавство про споживче кредитування в Україні ґрунтується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо надання послуг споживачам.
Згідно ч.5 ст.8 Закону України "Про споживче кредитування", максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч.4 цієї статті, не може перевищувати 1,00 %.
Зміни до вказаної статті набули чинності з 24 грудня 2023 року відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг".
Передбачений п.17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою: протягом перших 120 днів - 2,5% (до 22 квітня 2024 року включно); протягом наступних 120 днів - 1,5% (до 20 серпня 2024 року включно); починаючи з 241 дня - 1% (з 21 серпня 2024 року), поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Про це зазначено у ч. 2 розділу II Прикінцевих і перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг".
Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно ч.5 ст.12 Закону України "Про споживче кредитування", умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Договір був укладений 12.09.2023 року, Додаткова угода до Договору – 17.09.2023 року. За таких умов застосування процентної ставки в розмірі 1,99% могла бути застосована у межах строку кредиту до 22.04.2024 року, а з 23.04.2024 року по 20.08.2024 року – 1,5%, а з 21.08.2024 року по 06.09.2024 року – 1%.
За таких обставин, розмір процентів, який підлягає стягненню з відповідача, наступний:
-з 12.09.2023 року по 16.09.2023 року: 2400,00 грн х 1,99% х 5 к.д. = 238,80 грн,
-з 17.09.2023 року по 03.12.2023 року: 5700,00 грн х 1,99% х 78 к.д. = 8 847,54 грн,
-з 28.05.2024 року по 20.08.2024 року: 5700,00 грн х 1,5% х 85 к.д. = 7 267,50 грн,
-з 21.08.2024 року по 06.09.2024 року: 5700,00 грн х 1% х 17 к.д. = 969,00 грн,
а всього: 238,80 грн + 8 847,54 грн + 7 267,50 грн + 969,00 грн = 17 322,84 гривень.

Таким чином, розмір заборгованості відповідача перед ТОВ за Договором становить: 5700,00 грн – тіло кредиту, 17 322,84 грн – проценти, а всього 23 022,84 гривень.
Враховуючи вищенаведене у сукупності, позовні вимоги ТОВ підлягають до задоволення частково і з відповідача підлягають стягненню на користь ТОВ 23 022,84 гривень.

7. Розподіл між сторонами судових витрат.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (2422,40 грн).
Враховуючи, що судовий збір сплачений в мінімальному розмірі, що встановлений пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Законом України «Про судовий збір», а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 2 422,40 гривень.

Щодо заявлених позивачем, в особі представника, витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає таке.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Положеннями ч.8 ст.141 ЦПК передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Сторона позивача на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надала: свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (ас 20), договір №10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024 року (ас 49-50), акт від 20.10.2025 року №11639 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024 року (ас 66), заявку №11639 від 22.09.2025 року (ас 72-73), ордер на надання правничої допомоги (ас 84).
При цьому суд зауважує, що представник позивача інтереси ТОВ під час розгляду даної справи не здійснював і просив в позовній заяві проводити розгляд справи у його відсутності.
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.
Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц.
Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в справі №211/3113/16-ц (провадження №61-299св17).
Враховуючи предмет позову, складність та обсяг самої справи, малозначність справи, здійснення судового розгляду за правилами спрощеного провадження, типовість спірних правовідносин, співмірність складності справи із наданими адвокатом послуг, витраченого представником часу, відсутністю клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3000,00 грн правової допомоги.
Крім того, суд звертає увагу, що вимога про стягнення витрат на правничу допомогу не є позовними вимогами в розумінні вимог ст. 4 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.12,13,19,77,81,83,84,141, 223,247, 258,259,263,264,265,268,274-279 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість у розмірі 23 022 (двадцять три тисячі двадцять дві) гривні 84 (вісімдесят чотири) копійок, з яких: 5700,00 (п`ять тисяч сімсот) гривень – тіло кредиту, 17 322 (сімнадцять тисяч триста двадцять дві) гривні 84 (вісімдесят чотири) копійок. 
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» 3000,00 (три тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», місцезнаходження: 03150, місто Київ, вулиця Загородня, 15, офіс 118/2код ЄДРПОУ: 44559822.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Дата складення повного тексту рішення суду: 29.06.2026 року.

Головуючий суддя Шептицька Н.В.