КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 липня 2026 року Київ справа №320/60699/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сас Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
Рух справи.
Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з вимогами:
- Визнати протиправною та скасувати постанову про арешт майна боржника ВП № 77439756 від 25.11.2025, винесену старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Кухарським О.М. в порядку примусового виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 640/19916/20;
- Визнати протиправною та скасувати постанову про розшук майна боржника ВП № 77439756 від 25.11.2025, винесену старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Кухарським О.М. в порядку примусового виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 640/19916/20.
- Зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт накладений постановою від 25.11.2025 у ВП №77439756 з нерухомого майна.
- Зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти з розшуку транспортні засоби, оголошені в розшук постановою про розшук майна боржника ВП №77439756 від 25.11.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) у межах виконавчого провадження № 77439756 прийнято постанову про арешт майна боржника та постанову про розшук майна боржника від 25.11.2025.
На думку позивача, вказані постанови прийняті з порушенням вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки на майно Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у тому числі кошти, не може бути накладений арешт, а також застосовані інші способи забезпечення позову чи виконання рішення. Позивач посилається на спеціальний правовий статус Фонду та встановлену частиною п`ятою статті 20 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» законодавчу заборону на накладення арешту на майно Фонду.
Позивач зазначає, що арешт та оголошення у розшук належного Фонду майна перешкоджають виконанню Фондом покладених на нього законом функцій та суперечать вимогам чинного законодавства. Також вказує, що державний виконавець, будучи обізнаним про особливий статус Фонду та законодавчі обмеження щодо звернення стягнення на його майно, безпідставно виніс оскаржувані постанови.
Крім того, позивач посилається на судове рішення у справі № 320/18087/25, яким, на його думку, підтверджено відсутність правових підстав для накладення арешту на майно Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
З огляду на наведене позивач вважає постанову про арешт майна боржника та постанову про розшук майна боржника протиправними, такими, що прийняті з порушенням вимог законодавства, та просить суд їх скасувати, а також зобов`язати відповідача зняти арешт з майна та припинити розшук транспортних засобів.
Київський окружний адміністративний суд ухвалою від 01.01.2026 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач проти позову заперечує вважає його таким, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.
У Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Києві перебуває на виконанні виконавче провадження № 77439756 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва у справі № 640/19916/20 про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 гарантованої суми вкладу у розмірі 200 000 грн.
Відповідач зазначає, що рішення суду набрало законної сили ще у 2022 році, однак боржником тривалий час не виконується, у зв`язку з чим державним виконавцем було відкрито виконавче провадження та вжито передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання.
За твердженням відповідача, після відкриття виконавчого провадження державним виконавцем були винесені постанови про стягнення виконавчого збору, визначення мінімальних витрат виконавчого провадження, здійснювалися заходи щодо звернення стягнення на кошти боржника, зокрема шляхом направлення до Національного банку України платіжних інструкцій про списання коштів з рахунків Фонду. Водночас такі платіжні інструкції були повернуті без виконання у зв`язку з положеннями статті 20 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Відповідач вказує, що оскільки рішення суду боржником не виконувалося, а за Фондом зареєстровано транспортні засоби та інше майно, державним виконавцем на підставі статей 36 та 56 Закону України «Про виконавче провадження» правомірно винесено постанови про арешт майна боржника та про розшук майна боржника з метою забезпечення реального виконання судового рішення.
Крім того, відповідач зазначає, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки у Національному банку України та є самостійним розпорядником коштів, які не належать до коштів державного чи місцевих бюджетів. Відтак, на думку відповідача, рішення про стягнення коштів з Фонду не підлягають виконанню у порядку, встановленому для стягнення коштів державного та місцевих бюджетів через органи Казначейства.
Відповідач також наголошує, що боржник фактично ухиляється від виконання судового рішення та, посилаючись на положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», намагається уникнути його виконання, тоді як судові рішення є обов`язковими до виконання відповідно до статті 129-1 Конституції України.
З огляду на викладене відповідач вважає оскаржувані постанови законними та такими, що прийняті в межах наданих повноважень, а тому просить у задоволенні позову відмовити повністю.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.06.2022 у справі № 640/19916/20 позовні вимоги, зокрема, ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів за вкладом задоволено. Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 гарантовану суму вкладу, розміщеного у ПАТ «БАНК КАМБІО», у розмірі 200 000,00 грн.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2022 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.06.2022 у справі № 640/19916/20 в частині стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 гарантованої суми вкладу залишено без змін.
10.03.2025 старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кухарським О.М. відкрито виконавче провадження № 77439756 на підставі виконавчого листа, виданого 14.11.2022 Окружним адміністративним судом міста Києва у справі № 640/19916/20, щодо стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 гарантованої суми вкладу у розмірі 200 000,00 грн.
Того ж дня старшим державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 77439756, якою накладено арешт на грошові кошти Фонду у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у розмірі 220 300,00 грн. Постанову прийнято з посиланням на статті 18, 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження».
17.03.2025 представником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб направлено старшому державному виконавцю Шевченківського ВДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Кухарському О.М. заяву за вих. № 60-2356/25 «Щодо відкладення провадження виконавчих дій у виконавчому провадженні № 77439756», яка отримана органом державної виконавчої служби 21.03.2025. У зазначеній заяві Фонд повідомив про наявність поважних причин, що унеможливлюють виконання рішення суду у справі № 640/19916/20 в частині виплати коштів вкладнику, зазначивши, що рішенням виконавчої дирекції Фонду від 22.08.2024 № 892 затверджено ліквідаційний баланс та звіт про виконання ліквідаційної процедури ПАТ «БАНК КАМБІО».
25.11.2025 у межах виконавчого провадження № 77439756 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на належне Фонду гарантування вкладів фізичних осіб нерухоме та рухоме майно.
Зокрема, накладено арешт на такі об`єкти нерухомого майна: реєстраційний номер 2071909980000, місцезнаходження: м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 17; реєстраційний номер 109988173101, місцезнаходження: Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Головна, буд. 89; реєстраційний номер 583308180000, місцезнаходження: м. Київ, Вознесенський узвіз, буд. 10-А; кадастровий номер 3221455500:01:047:0022.
Також накладено арешт на транспортні засоби: HYUNDAI, реєстраційний № НОМЕР_1 ; ПГМФ, реєстраційний № НОМЕР_2 ; OPEL, реєстраційний № НОМЕР_3 ; VOLKSWAGEN, реєстраційний № НОМЕР_4 ; TOYOTA, реєстраційний № НОМЕР_5 ; RENAULT, реєстраційний № НОМЕР_6 ; VOLKSWAGEN, реєстраційний № НОМЕР_7 ; TOYOTA, реєстраційний № НОМЕР_8 .
Того ж дня державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника у виконавчому провадженні № 77439756 з посиланням на частину третю статті 36 Закону України «Про виконавче провадження». У постанові зазначено, що з метою забезпечення виконання рішення необхідним є накладення арешту на все майно та кошти боржника, а звернення стягнення на майно боржника відповідно до пункту 1 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» полягає у його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Вказаною постановою зазначені транспортні засоби оголошено у розшук.
Не погоджуючись із постановами державного виконавця про арешт майна боржника та про розшук майна боржника від 25.11.2025, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Статтею 26 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина 1 статті 13 Закону №1404-VIII).
Частиною п`ятою статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Відповідно статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно пункту 6 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.
Частиною першою статті 56 Закону №1404-VIII передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.
Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (частина 3 статті 56 Закону № 1404-VIII).
За частиною 4 статті 56 Закону № 1404-VIII копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.
Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі Закон 4452-VI) встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.
Відповідно до статті 3 Закону 4452-VI фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є установою, що не має на меті отримання прибутку. Органи державної влади та Національний банк України не мають права втручатися в діяльність Фонду щодо реалізації законодавчо закріплених за ним функцій і повноважень. Взаємодія Фонду з Національним банком України та органами державної влади здійснюється в межах, визначених цим Законом, іншими актами законодавства.
Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб`єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.
Статтею 4 Закону 4452-VI передбачено, що основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведення неплатоспроможних банків з ринку та здійснення ліквідації банків.
Відповідно до частини 5 статті 20 Закону 4452-VI на майно, у тому числі кошти, Фонду не може бути накладений арешт, а також застосовані способи забезпечення позову.
Оцінка аргументів учасників справи та висновки суду.
Судом встановлено, що на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 77439756 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва у справі № 640/19916/20 про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 гарантованої суми вкладу.
В межах зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем 25.11.2025 винесено постанову про арешт майна боржника ВП № 77439756 та постанову про розшук майна боржника ВП № 77439756, які є предметом оскарження у цій справі.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, боржником у виконавчому провадженні є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.
Суд погоджується з тим, що відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець наділений повноваженнями щодо вжиття заходів примусового виконання судових рішень, зокрема шляхом накладення арешту на майно боржника та оголошення його у розшук.
Разом із тим реалізація таких повноважень повинна здійснюватися у спосіб та в межах, визначених законом, із дотриманням спеціальних законодавчих обмежень, установлених щодо окремих суб`єктів.
Так, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним законом, який визначає правовий статус Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, особливості його діяльності та гарантії забезпечення виконання покладених на нього функцій.
Частиною п`ятою статті 20 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» прямо передбачено, що на майно, у тому числі кошти, Фонду не може бути накладений арешт, а також застосовані способи забезпечення позову.
Суд зазначає, що наведена норма має імперативний характер, не містить будь-яких винятків та не ставить встановлену нею заборону у залежність від характеру зобов`язання, підстав його виникнення, стадії виконавчого провадження чи тривалості невиконання судового рішення.
Отже, положення Закону України «Про виконавче провадження», які наділяють державного виконавця правом накладати арешт на майно боржника та вчиняти інші виконавчі дії, підлягають застосуванню з урахуванням спеціальних норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». У спірних правовідносинах саме положення частини п`ятої статті 20 Закону № 4452-VI є спеціальною нормою, яка виключає можливість накладення арешту на майно Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Відтак на момент винесення оскаржуваної постанови про арешт майна боржника від 25.11.2025 чинним законодавством була встановлена пряма законодавча заборона на накладення арешту на майно Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Посилання відповідача на необхідність забезпечення виконання судового рішення та надані Законом України «Про виконавче провадження» повноваження державного виконавця не спростовують наведеного висновку суду, оскільки такі повноваження не можуть реалізовуватися всупереч спеціальній імперативній нормі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Таким чином, постанова державного виконавця про арешт майна боржника від 25.11.2025 прийнята з порушенням вимог частини п`ятої статті 20 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому є протиправною та підлягає скасуванню.
Суд також враховує, що постанова про розшук майна боржника від 25.11.2025 є похідною від заходів примусового виконання, спрямованих на подальше звернення стягнення на майно боржника. Оскільки законом прямо заборонено накладення арешту на майно Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відсутні й правові підстави для вчинення виконавчих дій, спрямованих на розшук такого майна з метою його подальшого арешту та реалізації.
За таких обставин постанова про розшук майна боржника від 25.11.2025 також прийнята без належних правових підстав, у зв`язку з чим є протиправною та підлягає скасуванню.
Вирішуючи позовні вимоги про зобов`язання Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт, накладений постановою від 25.11.2025 у виконавчому провадженні № 77439756, а також зняти з розшуку транспортні засоби, оголошені в розшук постановою від 25.11.2025, суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 16 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, постанова про зняття арешту з майна боржника, постанова про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України, постанова про зняття майна з розшуку або скасування інших заходів примусового виконання рішення виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження, за заявою боржника зокрема, якщо: арешт з майна боржника або інші заходи примусового виконання рішення скасовані судовим рішенням.
До заяви про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення боржником додається документ / копія документа, що підтверджує наявність обставин для винесення відповідної постанови. У разі наявності обставин для одночасного винесення постанов, передбачених цим пунктом, та постанови про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників, боржником може бути подано одну заяву та додано до неї документ / копія документа, що підтверджує наявність обставин для винесення відповідних постанов.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього заяви боржника перевіряє викладені у цій заяві обставини та додані до неї документи, у тому числі за допомогою автоматизованої системи (щодо стану відповідного виконавчого документа; відомостей про орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, у якого перебував на виконанні виконавчий документ, тощо), Єдиного державного реєстру судових рішень (щодо наявності відповідного судового рішення).
Постанова про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення виноситься не пізніше наступного робочого дня з дня отримання виконавцем підтвердження наявності обставин для винесення такої постанови.
Копія постанови виконавця про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення не пізніше наступного робочого дня з дня винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання відповідна постанова. У випадках, передбачених законом, виконавець на підставі постанови, передбаченої цим пунктом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження майна боржника.
Аналіз наведених положень Інструкції свідчить про те, що законодавцем визначено спеціальний механізм припинення заходів примусового виконання рішення у випадку їх скасування судом. При цьому саме на державного виконавця покладено обов`язок після отримання підтвердження наявності відповідних обставин винести постанову про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення, повідомити про це відповідні органи та, у випадках, передбачених законом, вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження майна.
Отже, законодавством уже визначено порядок виконання судового рішення про скасування заходів примусового виконання та покладено на державного виконавця обов`язок щодо вчинення всіх необхідних дій, спрямованих на усунення правових наслідків застосування таких заходів.
Оскільки у цій справі суд дійшов висновку про протиправність постанови про арешт майна боржника та постанови про розшук майна боржника і наявність підстав для їх скасування, після набрання цим рішенням законної сили відповідач зобов`язаний діяти відповідно до вимог пункту 16 розділу VIII Інструкції та вчинити всі передбачені нею дії.
За таких обставин заявлені позовні вимоги про зобов`язання відповідача зняти арешт з майна та зняти з розшуку транспортні засоби не підлягають задоволенню, оскільки такі дії є процесуальним обов`язком державного виконавця, який виникає безпосередньо із закону після набрання законної сили рішенням суду про скасування відповідних постанов. Покладення судом такого обов`язку в резолютивній частині рішення не призведе до додаткового захисту порушеного права позивача, а фактично дублюватиме обов`язки відповідача, вже визначені законодавством
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Судом встановлено, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, а вимоги немайнового характеру про визнання протиправними та скасування постанов задоволені, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Керуючись статтями 242-246, 255 КАС України, суд,
У Х В А Л И В:
1. Позовні вимоги - задовольнити частково.
2. Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Кухарського О.М. про арешт майна боржника від 25.11.2025 у виконавчому провадженні № 77439756, а саме на:
нерухоме майно: реєстраційний номер 2071909980000, місцезнаходження м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 17; реєстраційний номер 109988173101, місцезнаходження: Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Головна, буд. 89; реєстраційний номер 583308180000, місцезнаходження: м. Київ, Вознесенський узвіз, буд. 10-А; кадастровий номер 3221455500:01:047:0022; транспортні засоби: HYUNDAI, реєстраційний № АА0940YA; ПГМФ, реєстраційний № НОМЕР_2 ; OPEL, реєстраційний № 38181КА; VOLKSWAGEN, реєстраційний № НОМЕР_4 ; TOYOTA, реєстраційний № НОМЕР_5 ; RENAULT, реєстраційний № НОМЕР_6 ; VOLKSWAGEN, реєстраційний № НОМЕР_7 ; TOYOTA, реєстраційний № НОМЕР_8 .
3. Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Кухарського О.М. про розшук майна боржника від 25.11.2025 у виконавчому провадженні № 77439756.
4. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
5. Надіслати учасникам справи (їх представникам) копію судового рішення в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасники справи: 
Позивач: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (04053, Україна, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 17 ЄДРПОУ 217080160.
Відповідач: Шевченківський відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01032, місто Київ, вул. Саксаганського, будинок 110 ЄДРПОУ 34967593). 

Суддя Сас Є.В.