Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2026 року        м. Рівне

Справа № 949/821/26
Провадження № 33/4815/799/26

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дубровицького районного суду Рівненської області від 28 травня 2026 року, –

ВСТАНОВИВ:

 
Постановою Дубровицького районного суду Рівненської області від 28 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП, та до нього застосовано адміністративні стягнення: за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік; за ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк п`ять років; за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі ст. 36 КУпАП, шляхом поглинання менш суворого адміністративного стягнення більш суворим, остаточно застосовано до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк п`ять років.
З матеріалів справи вбачається, що 30 квітня 2026 року о 16 год. 21 хв. в с. Залужжя Сарненського району Рівненської області по вул. Центральна водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом OPEL VECTRA, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови), і від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Алкофор та проходження такого огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, 30 квітня 2026 року о 16 год. 21 хв. в с. Залужжя Сарненського району Рівненської області по вул. Центральна водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом OPEL VECTRA, номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не був уважним, внаслідок чого здійснив наїзд на паркан і транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3б, 12.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Також, 30 квітня 2026 року о 16 год. 21 хв. в с. Залужжя Сарненського району Рівненської області по вул. Центральна водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом OPEL VECTRA, номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керувати таким транспортним засобом, а саме не отримував посвідчення водія відповідної категорії, повторно протягом року після притягнення до адміністративної відповідальності, чим порушив п. 2.1а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП. 
Вказані адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 та ст. 124КУпАП об`єднані в одне провадження.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 та п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП.
Вказує, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, хоча він проходить військову службу у Збройних Силах України та належним чином не був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, чим було порушено його право на участь у розгляді справи та реалізацію права на захист, гарантованого статтею 268 КУпАП.
Доводить, що він не керував автомобілем у момент дорожньо-транспортної пригоди, транспортним засобом керувала інша особа, яка залишила місце пригоди до прибуття працівників поліції. Зазначає, що відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки не був водієм транспортного засобу, хоча й перебував у стані алкогольного сп`яніння, а відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу, не відповідають фактичним обставинам події.
Вважає, що суд першої інстанції не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів, не допитав його, не надав можливості заявити клопотання про виклик свідків, не перевірив доводи сторони захисту та безпідставно поклав в основу постанови матеріали, які не підтверджують належним чином його вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 та ст. 124 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.
Як вбачається з матеріалів справи, постанова суду першої інстанції винесена 28 травня 2026 року за відсутності ОСОБА_1 (а.с. 18). 
У матеріалах справи відсутні відомості про отримання копії постанови суду особисто ОСОБА_1 або ж про отримання її копії засобами поштового зв`язку.
В поданій апеляційній скарзі апелянт наголошує, що на даний час проходить військову службу і про наявність судового рішення він дізнався 04 червня 2026 року з цифрового порталу «Дія».
Апеляційна скарга подана ОСОБА_1 до місцевого суду 10 червня 2026 року (а.с. 26).
Отже, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.
Розгляд справи призначався на 06 липня 2026 року, однак ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду його апеляційної скарги у судове засідання не з`явився.
На судове засідання, призначене на 06 серпня 2026 року ОСОБА_1 не з`явився, однак подав до суду довідку про те, що на даний він перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , тому не може прибути в судове засідання.
Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 до апеляційного суду не надходило.
Разом з тим суд зазначає, що у разі неможливості особистої участі у розгляді справи в суді, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право надати письмові пояснення, письмово висловити свої заперечення у разі незгоди з постановою суду. Також, має право забезпечити присутність захисника для захисту його інтересів або взяти участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, відповідно до ч.7 ст.11 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».
Однак ні письмових пояснень, ні клопотань про проведення розгляду справи в режимі відеоконференцзв`язку від ОСОБА_1 не надходило.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КУпАП, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
Частиною 2 ст.268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою.
За наведених обставин, а також з метою розгляду справи в розумні строки, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 . 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та постанову суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Так, приписами ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно приписів ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Статтею 124 КУпАП передбачено, що відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП за повторне протягом року, вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою цієї статті, зокрема, таких як: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами передбачене покарання у вигляді накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
При прийнятті постанови щодо  ОСОБА_1 судом першої інстанції вказані вимоги закону було дотримано. 
Висновки суду про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушеннях ґрунтуються на сукупності зібраних в справі та досліджених в судовому засіданні достатніх та достовірних доказах, яким дана правильна юридична оцінка. 
Факт відмови  ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, факт вчинення ним ДТП та керування транспортним засобом повторно протягом року не маючи права керувати таким транспортним засобом підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №653792 від 30 квітня 2026 року, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №653838 від 30 квітня 2026 року та протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №653814 від 30 квітня 2026 року (а.с. 2, 2, 2); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд водія на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не проводився (а.с. 6); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до медичного закладу, згідно якого вказаний огляд водія не проводився (а.с. 5); схемою місця ДТП від 30 квітня 2026 року (а.с. 8); письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а.с. 6); витягом з Інформаційного порталу НПУ «Адмінпрактика» зі змісту якої слідує, що 26 квітня 2026 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винесено постанову серії ЕНА №7089776 за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн. Штраф оплачено 30.08.2025 (а.с. 5); довідкою заступника начальника ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області О. Сидоришина до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №653792 від 30 квітня 2026 року, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не отримував та не був позбавлений права керування транспортними засобами (а.с. 6); відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, яким зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження встановленого огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та відмову від проходження вказаного огляду в медичному закладі та визнання ним факту перебування в стані алкогольного сп`яніння (файл 0347, час: 03:00 – 04:15; 09:20 – 09:55).
Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, які процесі доказування не встановлюються від людей і не залежать від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин. 
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до апеляційної скарги додано не було. 
Доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом OPEL VECTRA, номерний знак НОМЕР_1 , в момент ДТП є необґрунтованими, оскільки відеозаписами працівників поліції зафіксовано, що в ході спілкування з працівниками поліції з моменту прибуття патрульних на місце події і до складання адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 , останній жодним чином не заперечував факт керування вказаним автомобілем та не вказував на будь-яку іншу особу, яка могла бути водієм, не заперечував факт вчинення ним ДТП та визнав, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння (файли 0347, 0377, 0378).
Відтак, апеляційний су вважає, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом OPEL VECTRA, номерний знак НОМЕР_1 ,є доведеним належними доказами «поза розумним сумнівом» за встановлених у протоколах обставинах. 
За наведених обставин, на переконання апеляційного суду у працівників поліції були обґрунтовані підстави пропонувати водію ОСОБА_1 проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння враховуючи наявність доказів керування ним автомобілем та виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння.
Відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження встановленого огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та відмову від проходження вказаного огляду в медичному закладі та визнання ним факту вживання алкогольних напоїв (файл 0347, час: 03:00 – 04:15; 09:20 – 09:55).
На переконання апеляційного суду, зафіксована відеозаписом поведінка відмову ОСОБА_1  правильно розцінена працівниками поліції, як відмова від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, що підтверджує порушення ним п. 2.5 ПДР. 
Крім того, відеозаписами зафіксовано пошкодження автомобіля OPEL VECTRA, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 внаслідок в`їзду вказаного автомобіля в паркан, як і пошкодження паркану, що підтверджує винуватість апелянта у вчиненні ДТП (файли 0347, 0377, 0378).
Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доказів на спростування притягнення його адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП у квітні 2026 року, як і не містить доказів отримання ним посвідчення водія відповідної категорії на підтвердження наявності права керування транспортними засобами, а відтак вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП підтверджується належними доказами та є доведеною.
Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для скасування судового рішення та не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушеннях, передбачених ст. 124, ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушеннях, передбачених ст. 124, ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.ст. 33, 36, 38 КУпАП в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, яке на думку апеляційного суду, буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст. 23 КУпАП.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто. 
Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст. 6 ЄКПЛ, ст. 294 КУпАП, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.
Постанову Дубровицького районного суду Рівненської області від 28 травня 2026 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду     О.І. Полюхович