справа № 492/1216/26
провадження № 3/492/238/26

ПОСТАНОВА
Іменем України
02 вересня 2026 року м. Арциз

Суддя Арцизького районного суду Одеської області Варгаракі С.М., 
розглянувши справу про адміністративні правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 126, частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 
встановив:
09 липня 2026 року, о 09 год. 30 хв., ОСОБА_1 , по вул. Соборній в м. Арциз Болградський район Одеська область, керував автомобілем марки «Рено», реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, а також повторно протягом року керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, неадекватна поведінка), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився під фіксацію з застосуванням технічних засобів відеозапису, чим порушив пункти 2.1 «а», 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною 5 статті 126, частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Притягуваний ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 02 вересня 2026 року не з`явився, про причини своєї неявки в судове засідання суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку SMS-повідомлення щодо документу «Судова повістка про виклик до суду…» у справі № 492/1216/26, яка доставлена 18 серпня 2026 року на номер телефону НОМЕР_2 , що дає суду підстави вважати, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений. Крім того, ОСОБА_1 був повідомлений співробітниками поліції про те, що справа буде розглядатися в Арцизькому районному суді Одеської області, про що свідчить його підпис у протоколі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до практики Європейського суду, на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення слухання (рішення від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії»).
Крім того, як зазначає в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про розгляд справи в Арцизькому районному суді Одеської області, враховуючи процесуальні строки розгляду адміністративної справи і час перебування справи в провадженні суду, а також беручи до уваги перевагу публічних інтересів над приватними, в аспекті практики ЄСПЛ, суд вважає можливим розглянути справу без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Разом з тим, 31 серпня 2026 року на електронну адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із сімейними обставинами. 
Відповідно до пункту 16 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, процесуальні документи та докази можуть подаватися до суду в електронній формі, а процесуальні дії - вчинятися в електронній формі виключно за допомогою ЄСІТС з використанням власного кваліфікованого електронного підпису, прирівняного до власноручного підпису, за винятком випадків, передбачених процесуальним законом.
В ухвалі від 22 січня 2025 року у справі № 990/398/24 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, на такі документи накладається кваліфікований електронний підпис учасника справи (його представника) відповідно до вимог законів «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».
Частинами 1, 2 ст. 6, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, в тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».
Верховний Суд у постанові від 22 березня 2023 року по справі № 755/1549/22 наголосив, що суд, отримавши процесуальні документи в електронній формі, має здійснити перевірку, чи містить такий документ електронний підпис. Висновок про те, що електронний документ не підписаний ЕЦП має ґрунтуватися на результатах відповідної перевірки. Суд, отримавши процесуальні документи в електронній формі, має здійснити перевірку, чи містить такий документ електронний підпис. Доступ до перевірки електронного підпису є відкритим, тому суд має можливість та зобов`язаний достовірно встановити, що особа, яка подає процесуальний документ до суду, підписала його електронним підписом, який прирівнюється до власноручного.
Судом встановлено, що зазначена заява подана від імені ОСОБА_1 до суду в електронній формі шляхом направлення на електрону пошту суду, проте всупереч наведеним вимогам, не скріплена електронним підписом ОСОБА_1 .
Враховуючи викладене, оскільки подана заява про відкладення розгляду справи не підписана належним чином, приходжу до висновку, що така заява підлягає залишенню без розгляду.
При цьому, в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи.
З огляду на викладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, вважаю за можливе здійснити розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 . 
Суддя, розглянувши протоколи про адміністративні правопорушення, дослідивши матеріали справи, вважає, що притягуваний своїми діями вчинив адміністративні правопорушення, передбачені частиною 5 статті 126, частиною 2 статті 130 КУпАП, а його вина у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 469968 від 09 липня 2026 року;
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 123034 від 09 липня 2026 року; 
- рапортом інспектора СРПП ВП № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області Заінчковського В.Ф.;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду відмовився; 
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 липня 2026 року, у якому зазначено заклад охорони здоров`я, куди направляється ОСОБА_1 , а саме: Арцизька ЦОЛ та зроблено запис про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду у вказаному закладі охорони здоров`я;
- постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 14 травня 2025 року, яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного суду від 03 вересня 2025 року, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за частиною 1 статті 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік;
- постановою Саратського районного суду Одеської області від 10 лютого 2026 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за частиною 1 статті 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік;
- довідкою Болградського РВП ГУНП в Одеській області від 13 липня 2026 року, згідно з якою протягом календарного року ОСОБА_1 притягувався адміністративної відповідальності, отримане посвідчення водія вилучено 15 березня 2025 року;
- відеозаписом з нагрудного відео реєстратора, долученого до матеріалів справи.
З оглянутих відеозаписів з нагрудних відео реєстраторів, які долучені до протоколів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на CD-диску, вбачається, що 09 липня 2026 року рухався автомобіль марки «Renoult Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 після чого зупинився та з вказаного автомобіля вийшов водій ОСОБА_1 , поліцейським було оголошено, що ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами за рішенням суду, останньому було оголошено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано співробітниками поліції пройти медичний огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору Драгер, однак водій ОСОБА_1 , не зважаючи на попередження співробітників поліції пішов до туалету, покинувши місце огляду, чим відмовився від проведення огляду на місці зупинки.
Із зафіксованої на відеозаписі поведінки ОСОБА_1 встановлено, що ОСОБА_1 намагався уникнути освідування, чим відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.
Зазначеними відеозаписами також спростовуються письмові пояснення ОСОБА_1 , написані власноруч, щодо того, що він не керував транспортним засобом, а лише знаходився у транспортному засобі, після чого до нього підійшли поліцейські та склали протокол про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП, від проходження тесту у медичному закладі зазначив, що він не відмовлявся.
Така позицію ОСОБА_1 є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за вчинне та спростовується матеріалами справи і зазначеними доказами.
Жодних достовірних, належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності матеріалів справи про адміністративне правопорушення чи проходження огляду на стан сп`яніння суду не надано, не здобуто таких і в процесі судового розгляду.
Таким чином, досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення, а тому суддя приймає їх як доказ у справі.
З вищевикладеного та досліджених суддею доказів вбачається, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги пунктів 2.1 «а», 2.5 Правил дорожнього руху, які відповідно передбачають, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, по вул. Соборній в м. Арциз Болградський район Одеська область, керував автомобілем марки «Рено», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, а також з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, неадекватна поведінка), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився під фіксацію з застосуванням технічних засобів відеозапису.
Відповідно до частини 1 статті 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У пункті 2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що в водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Згідно з Розділом 1 пункт 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, зазначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
У пункті 3 Розділу 1 Інструкції вказано, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно з пунктом 1 Розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів.
Згідно п. 7 Розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Тобто, згідно до встановленої процедури, у разі незгоди водія з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів поліцейський повинен роз`яснити правопорушнику право пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.
Натомість, під час дослідження відеозапису судом встановлено, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору Драгер, тому були відсутні підстави для проходження ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.
Звертю увагу, що водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і Правилами дорожнього руху, зокрема передбачений вказаним законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів.
Одним із таких розпоряджень поліцейського є вимога пройти саме медичний огляд, з метою встановлення стану сп`яніння (пункт 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 11-21сап21 (реєстраційний номер рішення 101473367)).
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.
Таким чином, провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 126, частиною 2 статті 130 КУпАП, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, повністю доведена матеріалами справи про адміністративне правопорушення та підтверджена доказами, дослідженими суддею.
При накладенні адміністративного стягнення, відносно ОСОБА_1 суд враховує характер вчинених адміністративних правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Обставин, які відповідно до статей 34, 35 КУпАП пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинені ним адміністративні правопорушення, суддею встановлено не було.
Суддя, при накладенні адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 враховує, що вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за статтею 130 КУпАП, є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість стягнення обумовлена саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями.
Також, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суддя враховує положення частини 2 статті 36 КУпАП, відповідно до якого, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Як вбачається із матеріалів справи автомобіль марки «Renoult», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , останньому не належить.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на правопорушника за вчинені ним адміністративні правопорушення, передбачені частиною 5 статті 126, частиною 2 статті 130 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчинених адміністративних правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчинених адміністративних правопорушень; особу правопорушника ОСОБА_1 , вік, соціальне положення; ступінь його вини та ставлення до вчиненого; відсутність обставин пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність під час вчинення адміністративних правопорушень, суддя вважає за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення ним нових правопорушень застосувати до порушника адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення, передбачене санкцією частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років без оплатного вилученням транспортного засобу, оскільки транспортний засіб за ним не зареєстрований.
Крім того суд вважає за необхідне на підставі частини 3 статті 30 КУпАП до стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеного за вчинення нового адміністративного правопорушення, приєднати не відбуту частину такого стягнення, накладеного на  ОСОБА_1  постановою Саратського районного суду Одеської області від 10 лютого 2026 року.
Суддя вважає, що саме такий вид стягнення буде відповідати завданню КУпАП щодо охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.
Згідно з статтею 40-1 КУпАП, пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з винесенням судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення, з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 665,60 грн.
Керуючись статтями 34-36, 40-1, 126, 130, 221, 283-285, 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення, пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», суддя, -
ухвалив:
ОСОБА_1  визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 126, частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення за частиною 5 статті 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років, без оплатного вилученням транспортного засобу.
На підставі частиною 3 статті 30 КУпАП до адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеного даною постановою, приєднати не відбуту частину адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеного постановою Саратського районного суду Одеської області від 10 лютого 2026 року.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до статей 307, 308 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення; у разі несплати штрафу в установлений строк, постанова буде надіслана для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцезнаходженням його майна; у разі примусового виконання постанови з нього стягується подвійний розмір штрафу. 
Реквізити для сплати штрафу (у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) і судового збору розміщені на офіційному веб порталі «Судова влада» - https://ar.od.court.gov.ua/sud1502/gromadyanam/rekvizit/ та https://ar.od.court.gov.ua/sud1502/gromadyanam/tax/.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя Арцизького районного суду 
Одеської області       Варгаракі С.М.