ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 604/1397/25	Головуючий у 1-й інстанції Сташків Н.Б. 	
Провадження № 22-ц/817/877/26 	Доповідач - Гірський Б.О.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого — Гірського Б.О.
суддів — Костіва О.З., Храпак Н.М.
розглянув у письмовому провадженні без повідомлення учасників цивільну справу №604/1397/25 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» на заочне рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22 квітня 2026 року (ухвалене суддею Сташків Н.Б., дати складення повного тексту судового рішення не зазначено) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
В грудні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі — ТОВ «Укр Кредит Фінанс») звернулось до суду із вказаним позовом.
Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 25 березня 2025 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1530-8030 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua). Кредитний договір, у відповідності до Закону України «Про споживче кредитування», укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Позичальнику надано одноразовий ідентифікатор А4313 для підписання кредитного договору №1530-8030 від 25 березня 2025 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов договору відповідачка отримала кредит у розмірі 7 500,00 грн; строк кредитування 365 днів; базовий період 21 днів; комісія за видачу кредиту — 15,00 % від суми кредиту; знижена відсоткова ставка – 1,00 % в день; стандартна відсоткова ставка – 1,00% в день. 
Вказували, що між позивачем та відповідачкою було укладено додаткову угоду від 03.04.2025 до Договору про відкриття кредитної лінії №1530-8030 від 25.03.2025, відповідно до якої кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 7 500 грн.; додаткову угоду від 08.04.2025 до Договору про відкриття кредитної лінії №1530-8030 від 25.03.2025, відповідно до якої кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 800 грн.; додаткову угоду від 17.04.2025 до Договору про відкриття кредитної лінії №1530-8030 від 25.03.2025, відповідно до якої кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 8 300 грн.; додаткову угоду від 11.05.2025 до Договору про відкриття кредитної лінії №1530-8030 від 25.03.2025, відповідно до якої кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 8 300 грн.
Зазначали, що позивач (через партнера ТОВ “ФК “Контрактовий дім” з яким укладено договір №02/06/2020 про надання послуг з приймання та переказу платежів від 10.06.2020 р.) видав відповідачці кредитні кошти на картковий рахунок вказаний відповідачкою в особистому кабінеті, чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі.
ОСОБА_1 здійснила часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1530-8030 від 25.03.2025 р., шляхом здійснення платежів, зазначених у розрахунку заборгованості за кредитним договором. Сплачуючи кредит, відповідачка вчинила конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного кредитного договору, який створив для неї певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано.
Через неналежне виконання відповідачкою своїх зобов`язань за договором, станом на 22 жовтня 2025 року утворилась загальна сума заборгованості в розмірі 35 950,10 грн.
Кредитодавець направив позичальнику вимогу №1530-8030/в від 28 жовтня 2025 року про усунення порушень умов кредитного договору щодо сплати процентів, однак дана вимога проігнорована позичальником, порушення не усунуто.
У зв`язку з наведеним, просили суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №1530-8030 від 25 березня 2025 року в розмірі 35 950,10 грн., з яких: 8 229,50 грн - заборгованість за кредитом, 11 686,60 грн - заборгованість за нарахованими процентами; заборгованість за процентами річних на підставі ст.625 ЦК України — 16 034 грн.
Заочним рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22 квітня 2026 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1530-8030 від 25 березня 2025 року в розмірі 16 434 гривні 62 копійки.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 107 гривень 34 копійки.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначають, що Закон України «Про споживче кредитування» безумовно та однозначно передбачає право позивача на встановлення комісії за надання кредиту за кредитним договором.
Крім того, комісія за надання кредиту, була відображена і в тексті кредитного договору, який був підписаний відповідачкою, що свідчить про обізнаність останньої щодо включення комісії «за надання кредиту» до загальних витрат за кредитним договором.
Щодо правомірності нарахування процентів, передбачених ст. 625 ЦК України представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» зазначає, що чинна норма Закону України «Про споживче кредитування», яка діяла на дату укладення кредитного договору з відповідачкою, і яка передбачає звільнення від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язань, не застосовується до договорів про споживчий кредит, які укладені за межами періоду, що встановлений п. 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення», тобто з 23.01.2024 р., тому позивач має всі підстави для нарахування та витребування з відповідачки сплати неустойки та інших платежів за прострочення виконання зобов`язання, в тому числі процентів, передбачених ст. 625 ЦК України, якщо умовами договору передбачена сплата таких платежів.
Відтак, позивач має законні та обґрунтовані підстави для нарахування та стягнення з відповідача процентів, передбачених ст. 625 ЦК України, як способу захисту порушеного грошового зобов`язання.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими цією главою.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено наступні обставини.
25 березня 2025 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем Товариства в межах якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1530-8030, шляхом підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором А4313.
Згідно з умовами кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах:
сума кредиту 7 500 грн;
строк кредитування - 365 днів;
базовий період - 21 днів;
комісія за видачу кредиту - 15,00 % від суми кредиту;
знижена % ставка — 1,00 % в день;
стандартна % ставка - 1,00 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього договору та 0,74 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту.
За умовами договору №1530-3080 від 25 березня 2025 року, зокрема п.2.2, кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені цим Договором.
Відповідно до п.4.1 Договору загальний розмір кредиту становить 7 500,00 грн. Дата надання/видачі кредиту 25 березня 2025 року (п.4.2 Договору).
Базовий період користування кредитом складає 21 календарний день з дня надання кредиту (п.4.8 Договору).
Строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 24 березня 2026 року (п.4.14 Договору).
Відповідно до п.4.10 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповернутої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною стандартною ставкою: - 1,00 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього договору та 0,74 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту.
Згідно з п.4.15 Договору реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 38588,53 %.
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає 32 619,30 грн. та включає в себе: суму кредиту, комісію за видачу кредиту, проценти за користування кредитом та комісійну винагороду, яка стягується з позичальника на користь третьої особи, що надає платіжні послуги під час здійснення платежів за договором через вебсайт кредитодавця або через особистий кабінет (п.4.16 Договору).
Пунктом 4.17 Договору передбачено, що денна процентна ставка на дату укладення договору складає 0,918 %.
Відповідно до п.8.3 Договору у разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом або комісії за видачу кредиту на строк понад один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом до настання дати повернення кредиту, що встановлена п.4.14 цього Договору.
Зі змісту договору вбачається, що такий договір підписаний електронним підписом відповідачки, якій було надано одноразовий ідентифікатор А4313, зазначено номер особистого електронного платіжного засобу: НОМЕР_1 .
Також між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено:
- Додаткову угоду від 03.04.2025 р. до Договору про відкриття кредитної лінії №1530-8030 від 25.03.2025 р., відповідно до якої кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 7 500 грн.
Відповідно до п. 2.11 Додаткової угоди, сторони домовились продовжити строк кредитування до 365 днів з дати укладення цієї Додаткової угоди. З урахуванням цього строку кредитування за Договором становить: 374 дні, а строк дії Договору визначається у порядку, передбаченому Договором.
На дату укладення цієї Додаткової угоди сума кредиту, несплачені проценти (у випадку наявності несплачених процентів) та несплачена комісія (у випадку наявності несплаченої комісії) та комісія за видачу додаткових грошових коштів у кредит вноситься до Графіку платежів за Договором (Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки відповідно до Методики національного банку України), що є додатком до цієї Додаткової угоди. Після укладення цієї Додаткової угоди позичальник зобов`язується повертати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом та комісією за видачу кредиту (у випадку наявності несплаченої комісії)відповідно до графіку платежів за Договором, що є додатком до цієї Додаткової угоди (п. 2.14 Додаткової угоди).
В розділі 11 Додаткової угоди від 03.04.2025 р., ОСОБА_1 зазначила номер особистого електронного платіжного засобу: НОМЕР_1 та підписала її одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А6526.
- Додаткову угоду від 08.04.2025 р. до Договору про відкриття кредитної лінії №1530-8030 від 25.03.2025 р., відповідно до якої кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у розмірі 800 грн.
Відповідно до п. 2.11 Додаткової угоди, сторони домовились продовжити строк кредитування до 365 днів з дати укладення цієї Додаткової угоди. З урахуванням цього строку кредитування за Договором становить: 379 днів, а строк дії Договору визначається у порядку, передбаченому Договором.
В розділі 11 Додаткової угоди від 08.04.2025 р., ОСОБА_1 зазначила номер особистого електронного платіжного засобу: НОМЕР_1 та підписала її одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А8831.
- Додаткову угоду від 17.04.2025 р. до Договору про відкриття кредитної лінії №1530-8030 від 25.03.2025 р., відповідно до якої кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 8300 грн.
Відповідно до п. 2.11 Додаткової угоди, сторони домовились продовжити строк кредитування до 365 днів з дати укладення цієї Додаткової угоди. З урахуванням цього строку кредитування за Договором становить: 388 днів, а строк дії Договору визначається у порядку, передбаченому Договором.
В розділі 11 Додаткової угоди від 17.04.2025 р., ОСОБА_1 зазначила номер особистого електронного платіжного засобу: НОМЕР_2 та підписала її одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А5136.
- Додаткову угоду від 11.05.2025 р. до Договору про відкриття кредитної лінії №1530-8030 від 25.03.2025 р., відповідно до якої кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 8300 грн.
Відповідно до п. 2.11 Додаткової угоди, сторони домовились продовжити строк кредитування до 365 днів з дати укладення цієї Додаткової угоди. З урахуванням цього строку кредитування за Договором становить: 412 днів, а строк дії Договору визначається у порядку, передбаченому Договором.
В розділі 11 Додаткової угоди від 11.05.2025 р., ОСОБА_1 зазначила номер особистого електронного платіжного засобу: НОМЕР_2 та підписала її одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А8384.
На підтвердження факту видачі кредиту та перерахування відповідних коштів обумовлених кожною додатковою угодою позивачем надано інформацію від ТОВ “ФК “Контрактовий дім” від 30.10.2025 року №7/17300 (а.с.36-44) з переліком операцій про успішне перерахування коштів, а саме:
- 25 березня 2025 року суми 7500 грн. на номер картки НОМЕР_1 ;
- 03 квітня 2025 року суми 7500 грн. на номер картки НОМЕР_3 ;
- 08 квітня 2025 року суми 800 грн. на номер картки НОМЕР_3 ;
- 17 квітня 2025 року суми 8300 грн. на номер картки НОМЕР_2 ;
- 11 травня 2025 року суми 8300 грн. на номер картки НОМЕР_2 .
З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 вносила кошти на погашення суми заборгованості за кредитним договором №1530-8030 від 25.03.2025 р., а саме: 03.04.2026 року — 9375 грн.; 16.04.2025 р. -10667 грн.; 06.05.2025 р. - 11205 грн.; 11.05.2025 р. - 7.50 грн.; 01.06.2025 р. - 3300 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості за вказаним договором станом на 22.10.2025 р. загальна заборгованість склала 35 950,10 грн.; а саме: основний борг — 8 229,50 грн.; залишок відсотків — 11 686,60 грн.; залишок відсотків за ст. 625 ЦК України - 16034 грн.
Також із розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем нараховано відповідачці комісію у розмірі 4860 грн., які позивачем списано з платежів ОСОБА_1 
11 листопада 2025 року ТОВ “Укр Кредит Фінанс” надіслало ОСОБА_1 вимогу від 28.10.2025 р. вих.№1530-8030/в про усунення порушень умов договору №1530-8030 від 25.03.2025 р. 
Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
В силу положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч.1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У ст. 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII).
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З матеріалів справи вбачається, що згідно договору про відкриття кредитної лінії №1530-8030 від 25.03.2025 та Додаткових угод до Договору відповідачка зобов`язалась повернути отримані нею грошові кошти у визначений договором строк, однак, свої зобов`язання за договором не виконала та не повернула отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого виникла заборгованість за вказаним Договором.
Задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс», суд першої інстанції вірно виходив з того, що у період дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України та від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язання, а також прийшов до правильного переконання про те, що положення договору щодо обов`язку ОСОБА_1 сплачувати комісію за надання кредиту є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком такої комісії є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті останньою. 
Проте визначаючи суму заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ “Укр Кредит Фінанс” в розмірі 16 434,62 грн. суд першої інстанції помилково не врахував нараховану відповідачці комісію у загальній сумі 4 123 грн., яка була сплачена нею та зарахована позивачем у рахунок погашення комісії.
Однак, оскільки ОСОБА_1 апеляційну скаргу на заочне рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22 квітня 2022 року не подавала, тому суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги ТОВ “Укр Кредит Фінанс” (ч.1 ст.367 ЦПК України).
Що стосується доводів апеляційної скарги ТОВ “Укр Кредит Фінанс” про право позивача на встановлення комісії за видачу кредитних коштів то колегія суддів вважає за доцільне зазначити наступне.
Нарахування комісії за видачу кредиту та додаткових грошових коштів у розмірі 15% від суми виданого кредиту та додаткових грошових коштів встановлено п. 4.11 Договору та п.2.6 Додаткових угод.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно із частинами 1, 2, 5, 7 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Аналіз умов договору №1530-8030 від 25 березня 2025 року та додаткових угод до нього, свідчить про те, що комісія за надання кредиту та додаткових коштів у розмірі 15 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту, є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику.
Умови договору не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15.
Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15, від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 та від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц.
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що положення договору щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту суперечать положенням Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за комісією за надання кредитних коштів.
Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно із пунктом 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IX та набрав чинності 17.03.2022, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної у ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд у постановах від 06.09.2023 у справі 910/8349/22 та від 18.10.2023 у справі 706/68/23, вже робив висновки щодо застосування цього положення ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що дія пункту 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України розповсюджується, зокрема, на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) та на кредитний договір. Тлумачення цього пункту свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної у ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
В зв`язку з вищевикладеним суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів апеляційного суду, що оскільки умови кредитного договору №1530-8030 від 25.03.2025 про сплату відповідачкою ОСОБА_1 у період дії в Україні воєнного стану нарахованих відсотків за ст. 625 ЦК України в розмірі 16 034 грн., як міру відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань на користь позикодавця, які передбачені пунктом 8.2. кредитного договору, суперечать пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-IX, через що являються нікчемними, а тому, позовна вимога про стягнення з відповідачки відсотків за ст. 625 ЦК України задоволенню не підлягає.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, а також те, що суд апеляційної інстанції обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги ТОВ “Укр Кредит Фінанс”, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» слід залишити без задоволення, а заочне рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22 квітня 2026 року без змін.
Враховуючи, що за результатами апеляційного перегляду справи, результат вирішення справи залишився незмінним, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» - залишити без задоволення.
Заочне рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22 квітня 2026 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Повна постанова складена 15 липня 2026 року.

Головуючий        Гірський Б.О.

Судді:         Костів О.З.

Храпак Н.М.