Справа № 496/3466/26
Провадження № 1-кс/496/1575/26 

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2026 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі: 
слідчого судді – ОСОБА_1 ,
за участю секретаря – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про скасування та повернення застави, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 , яка здійснює захист інтересів підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №12025163250000328 від 17.10.2025, звернулася до слідчого судді з клопотанням про скасування застосованого щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави та повернення застави заставодавцю у зв`язку з призовом підозрюваного на військову службу під час мобілізації. Як зазначено у клопотанні, досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 307 КК України.
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 22.05.2026 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави у розмірі 266 240 грн, що становить 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 04.06.2026 року відповідно до квитанції №10001/0179 зазначена сума застави була внесена на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, у зв`язку з чим 08.06.2026 року ОСОБА_4 був звільнений з-під варти. 
21.07.2026 року постановою керівника Біляївської окружної прокуратури Одеської області строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 21.08.2026 року.
У подальшому постановою заступника начальника СВ ВП №2 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 було продовжено строк дії обов`язків, покладених на нього в межах строку досудового розслідування, до 21.08.2026 року.
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 07.08.2026 року строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, продовжено до 21.08.2026 року. 
У клопотанні захисник зазначає, що 19.08.2026 року нею до органу досудового розслідування було подано клопотання про витребування інформації щодо ОСОБА_6 . Однак, за твердженням захисника, слідчим клопотання розглянуто не було, а досудове розслідування завершено врученням повідомлення про завершення досудового розслідування. Захисник вказує, що така бездіяльність була оскаржена до суду та ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 26.08.2026 року скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого задоволено та зобов`язано слідчого розглянути подане клопотання. 
На обґрунтування заявленого клопотання захисник також посилається на те, що 25.08.2026 року ОСОБА_4 був направлений на військово-лікарську комісію для визначення придатності до військової служби, а цього ж дня мобілізований та призваний на військову службу до Збройних Сил України. На підтвердження зазначеного до клопотання додано відповідні документи. 
У зв`язку з цим захисник вважає, що подальше застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави є недоцільним, оскільки останній проходить військову службу, а тому просить скасувати запобіжний захід та повернути внесену заставу заставодавцю ОСОБА_7 .
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 на поверненні застави наполягала, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.
Прокурором до судового засідання подано письмове заперечення, яким просить відмовити у задоволенні клопотання з наступних підстав, що 22.05.2026 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави у розмірі 266 240 грн, яку 04.06.2026 року було внесено заставодавцем. Після внесення застави ОСОБА_4 був звільнений з-під варти. Строк дії покладених на нього обов`язків було продовжено до 21.08.2026 року. Прокурор вважає необґрунтованим твердження сторони захисту про те, що закінчення строку дії покладених на підозрюваного обов`язків автоматично припинило дію запобіжного заходу у вигляді застави. Зокрема, у запереченнях зазначено, що відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України після закінчення строку дії покладених обов`язків ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію лише в частині таких обов`язків, а не в частині самого запобіжного заходу. При цьому застава, на відміну від обов`язків, не має визначеного календарного строку дії. Прокурор також послався на положення ст. 203 КПК України, відповідно до яких ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку її дії, постановлення виправдувального вироку або закриття кримінального провадження. При цьому, на думку прокурора, строк дії ухвали про обрання застави не був обмежений конкретним календарним строком. Крім того, прокурор послався на судову практику Вищого антикорупційного суду, зокрема на ухвалу від 01.10.2024 у справі №991/11158/24, якою, за його твердженням, у подібній ситуації суд дійшов висновку, що припинення строку дії обов`язків, покладених на підозрюваного, не є тотожним припиненню дії застави як запобіжного заходу. Також прокурор зазначив, що сам факт мобілізації ОСОБА_4 не усуває та не зменшує ризиків, які були підставою для застосування запобіжного заходу. Проходження військової служби, на думку прокурора, саме по собі не гарантує доступності особи для органу досудового розслідування та суду. Окрім того, прокурор звернув увагу на поведінку сторони захисту, зазначивши, що захисник неодноразово не з`являлася для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, а ОСОБА_4 , перебуваючи фактично доступним для проведення процесуальної дії 03.09.2026 року, відмовився від реалізації свого права на ознайомлення з матеріалами провадження. На думку прокурора, зазначені обставини свідчать про відсутність об`єктивних перешкод для участі підозрюваного у процесуальних діях через проходження ним військової служби. 
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, а також заперечення прокурора, слідчий суддя дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта тощо, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення.
За змістом ст. 182 КПК України застава є одним із видів запобіжних заходів та полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений у встановленому законом порядку, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
При цьому ч. 11 ст. 182 КПК України визначає порядок повернення застави, а саме застава повертається заставодавцю після припинення дії запобіжного заходу, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали, постановлення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження.
Разом із тим, як правильно зазначено стороною обвинувачення, закінчення строку дії покладених на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, саме по собі не свідчить про припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави.
Частина 7 ст. 194 КПК України прямо передбачає, що після закінчення строку, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію в частині покладення на особу відповідних обов`язків.
Отже, законодавець розмежовує запобіжний захід та процесуальні обов`язки, які можуть бути покладені на особу у зв`язку з його застосуванням. Закінчення строку дії таких обов`язків не є безумовною та автоматичною підставою для припинення дії застави та повернення внесених коштів.
Слідчий суддя також враховує, що ухвалою від 22.05.2026 року ОСОБА_4 було обрано саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з альтернативою внесення застави у визначеному судом розмірі. Після внесення застави останній був звільнений з-під варти, а тому саме застава стала застосованим до нього запобіжним заходом.
Матеріалами, наданими слідчому судді, не підтверджено наявності обставин, передбачених ст. 203 КПК України, які б свідчили про припинення дії застосованого щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави, зокрема постановлення виправдувального вироку або закриття кримінального провадження.
Щодо доводів захисника про мобілізацію ОСОБА_4 , слідчий суддя зазначає наступне.
Дійсно, з наданих суду матеріалів убачається, що 25.08.2026 року ОСОБА_4 був направлений для проходження військово-лікарської комісії та цього ж дня мобілізований і призваний на військову службу до Збройних Сил України. 
Однак сам по собі факт призову особи на військову службу не є передбаченою КПК України безумовною підставою для автоматичного скасування застосованого щодо неї запобіжного заходу у вигляді застави.
При цьому слідчий суддя враховує, що застосування запобіжного заходу має оцінюватися з огляду на сукупність обставин конкретного кримінального провадження, а не виключно з урахуванням зміни місця перебування підозрюваного.
Водночас стороною захисту не наведено достатніх та переконливих обставин, які б свідчили про те, що у зв`язку з мобілізацією ОСОБА_4 відпала необхідність у забезпеченні належної процесуальної поведінки останнього або істотно зменшилися ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Більше того, як убачається із заперечень прокурора, незважаючи на доводи сторони захисту про неможливість участі ОСОБА_4 у процесуальних діях у зв`язку з проходженням військової служби, 03.09.2026 року останній фактично мав можливість реалізувати своє право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, однак від такого ознайомлення відмовився. 
Таким чином, зазначені обставини самі по собі не підтверджують об`єктивної неможливості участі підозрюваного у процесуальних діях та не свідчать про те, що застосований запобіжний захід втратив своє процесуальне значення.
Слідчий суддя також бере до уваги, що відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Водночас право власності може бути обмежене у випадках та в порядку, встановлених законом. 
У цьому випадку внесення застави здійснено саме з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а питання її повернення безпосередньо пов`язане з припиненням дії відповідного запобіжного заходу.
Слідчий суддя не встановив передбачених законом підстав для висновку про припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави, а тому відсутні й правові підстави для її повернення заставодавцю на цей час.
При цьому закінчення 21.08.2026 року строку дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків не свідчить про припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави.
Посилання сторони захисту на призов ОСОБА_4 на військову службу не спростовує наведеного висновку, оскільки КПК України не передбачає автоматичного скасування запобіжного заходу у вигляді застави у зв`язку з мобілізацією підозрюваного.
Також слідчий суддя враховує, що положення ст. 335 КПК України, на які посилається сторона захисту, регулюють питання зупинення судового провадження щодо осіб, які призвані на військову службу під час мобілізації, та не встановлюють підстав для автоматичного припинення запобіжного заходу у вигляді застави на стадії досудового розслідування. 
За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що доводи клопотання захисника не дають підстав для скасування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави та повернення заставодавцю внесених грошових коштів.
При цьому слідчий суддя виходить із того, що питання про зміну чи скасування запобіжного заходу може бути предметом окремого судового розгляду за наявності передбачених КПК України підстав, однак наведені у цьому клопотанні обставини таких підстав не підтверджують, тому клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні та задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 177-179, 194, 203, 314-316 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про скасування та повернення застави – відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає. 

Суддя:             ОСОБА_1 

Повний текст ухвали складено 07.09.2026 року.