Справа № 127/4473/26
Провадження № 22-ц/801/1826/2026
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Голота Л. О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2026 року | Справа № 127/4473/26 | м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя – доповідач),
суддів Копаничук С.Г., Оніщука В.В.,
за участю секретаря судового засідання Козюми Д.О., 
розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 127/4473/26 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс», треті особи приватний нотаріус Києво– Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25.05.2026, -
в с т а н о в и в :

10.02.2026 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» (далі – ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»), треті особи приватний нотаріус Києво– Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський О.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просила визнати виконавчий напис зареєстрований № 16590 від 18.05.2021 вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., щодо стягнення з ОСОБА_1 за кредитним договором № 710789821 від 5.03.2019 заборгованості у сумі 28598,10 грн., таким, що не підлягає виконанню; судові витрати покласти на відповідача.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25.05.2026 позовні вимоги задоволено. Визнано виконавчий напис зареєстрований № 16590 від 18.05.2021 вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., щодо стягнення з ОСОБА_1 за кредитним договором № 710789821 від 5.03.2019 заборгованості у сумі 28598,10 грн., таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь держави 1064 грн 96 коп. Стягнуто з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 8000 грн витрат на правничу допомогу.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу та ухвалити нове, яким відмовити в стягненні витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції при стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу не було враховано, що підготовка заявника до звернення з позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не вимагала додаткового вивчення юридичної природи спірних правовідносин чи виконання значного обсягу юридичної і технічної роботи; справа є невеликої складності, є типовою з усталеною судовою практикою; справу розглянуто в суді першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження; вартість виконаних представником позивача робіт є завищеною, не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності їх розміру, не є співмірною зі складністю справи; представником позивача до справи не долучено квитанцію, яка підтверджує фактично понесені витрати позивачем на правничу допомогу.
У строк встановлений судом відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Щодо розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції. 
Відповідно до частини третьої статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
У судовому засіданні представник Чорнокнижник О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , заперечив проти апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції (в оскаржуваній частині) – без змін. 
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час і місце розгляду справи. 
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина друга статті 372 ЦПК України). 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції (в оскаржуваній частині), Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України). 
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Рішення суду першої інстанції (в оскаржуваній частині) відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.
У справі встановлено наступні обставини.
5.03.2019 ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали договір № 710789821 /а. с. 8-9/. Вказаний кредитний договір нотаріально не посвідчений. 
Право вимоги неодноразово відступалось за договором № 710789821 від 5.03.2019. 
Так, згідно договору № 30 від 11.06.2019 права вимоги ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 
5.08.2020 ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору № 05/0820-01 відступлення права вимоги за кредитним договором відступило право вимоги за договором № 710789821 від 5.03.2019 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» /а. с. 10/.
18.05.2021 приватний нотаріус Києво - Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.М. вчинила виконавчий напис, яким стягнула з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованість в розмірі 28598,10 грн. Заборгованість складається з: 8130 грн простроченої заборгованості за сумою кредиту; 14739,60 грн простроченої заборгованості за несплачені відсотки за користування кредитом; 4528,50 грн строкова заборгованість за штрафами і пенею /а. с. 10/. 
На підставі вказаного виконавчого напису приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський О.В. відкрив 3.09.2021 виконавче провадження № 66704807 /а. с. 12/.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, тому наявні правові підстави для їх задоволення. Суд також зазначив, що з відповідача слід стягнути витрати на правничу допомогу, що позивач понесла у зв`язку зі зверненням до суду у сумі 8000 грн. 
Висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в апеляційному порядку не оспорюється, а тому апеляційним судом не переглядається відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України. 
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в стягненні витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн. Підставою для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідач зазначає, що судом першої інстанції при стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу не було враховано те, що підготовка заявника до звернення з позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не вимагала додаткового вивчення юридичної природи спірних правовідносин чи виконання значного обсягу юридичної і технічної роботи; справа є невеликої складності, є типовою з усталеною судовою практикою; справу розглянуто в суді першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження; вартість виконаних представником позивача робіт є завищеною, не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності їх розміру, не є співмірною зі складністю справи; представником позивача до справи не долучено квитанцію, яка підтверджує фактично понесені витрати позивача на правничу допомогу.
Оцінюючи наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів їх відхиляє, з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У позовній заяві представник ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесено позивачем у зв`язку із розглядом справи 8000 грн.
Колегія суддів враховує, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. 
На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15).
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України). 
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі (постанова Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18).
У частинах четвертій - шостій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу позивачем надано наступні докази : копію договору № 01/26-ц/2 про надання правової допомоги від 12.01.2026. Відповідно до п.3.2 договору сторони погодили, що гонорар адвоката за надання правової допомоги, передбаченої цим договором складає в суді першої інстанції 8000 грн /а. с. 5-6/; копію ордера № 1272312 від 10.02.2026 /а. с. 4/; копію квитанції № 01/26-ц/2/1 від 12.01.2026 про сплату 8000 грн на підставі угоди № 01/26-ц/2 /а. с. 7/.
Суд першої інстанції, враховуючи надані позивачем докази, те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з положень частини другої статті 141 ЦПК України, дійшов правомірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 8000 грн.
Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). Таким чином, зменшення судом судових витрат можливо лише за клопотанням іншої сторони. Зазначене відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 3.10.2019 у справі № 922/445/19, де Верховний Суд зазначив, що право суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, що підлягають розподілу між сторонами, можливе лише за клопотанням іншої сторони.
При визначенні суми відшкодування судових витрат суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Доводи апеляційної скарги апеляційний суд не вважає такими, що спростовують правильні висновки суду першої інстанції, оскільки відповідачем в суді першої інстанції клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не подавалося. Крім цього, підстав вважати розмір витрат на правничу допомогу завищеним апеляційний суд не вбачає. 
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).
Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про порушення норм порушення норм процесуального права при вирішенні питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу. 
Щодо розподілу судових витрат.
Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для розподілу судових витрат, понесених відповідачем у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, немає.
Апеляційний суд роз`яснює відповідачу, що при поданні апеляційної скарги ТОВ «ФК «ФК «Онлайн Фінанс» було сплачено судовий збір в розмірі 1277,95 грн.
Судовий збір не сплачується при оскарженні судового рішення, яким вирішено питання розподілу судових витрат, тобто вирішення тих питань, які не пов`язані із вимогами позову, але в обов`язковому порядку мають бути вирішені судом.
Враховуючи, що оскарження судового рішення щодо розподілу судових витрат може відбуватися або шляхом оскарження рішення по суті спору в частині розподілу судових витрат, або шляхом оскарження додаткового судового рішення, а вимоги про розподіл судових витрат не відносяться до позовних та не впливають на розмір ставки судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, апелянт не повинен сплачувати судовий збір за подання апеляційної скарги на додаткове рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу (постанова ВС від 21.07.2022 по справі № 2040/6743/18, від 27.01.2021 по справі № 761/27177/14-ц).
Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом (пункт 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір»). 
Апеляційний суд роз`яснює відповідачу право звернутися до суду із заявою про повернення судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25.05.2026 (в оскаржуваній частині) у даній справі залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 24.08.2026. 

Головуючий суддя   Л. О. Голота

Судді: С. Г. Копаничук 

В. В. Оніщук