19.08.2026 
ЄУН 389/4002/25
Провадження №2/389/1327/25

Рішення
іменем України

19 серпня 2026 року   Знам`янський міськрайонний суд
Кіровоградської області
у складі: головуючого судді Савельєвої О.В.,
за участю секретаря судового засідання Брудницької О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
встановив:
ТОВ «Споживчий центр» 28.10.2025 звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обгрунтовучи свої вимоги тим, що 26.06.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено кредитний договір №26.06.2025-100001719, відповідно до умов якого останній надано кредит в сумі 18 000 грн на строк 98 днів, тобто до 01.10.2025. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, перерахувавши 26.06.2025 ОСОБА_1 кредитні кошти. У свою чергу, ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість в сумі 44 463 грн 60 коп, з яких: 18 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 17 463 грн 60 коп заборгованість за процентами, 9 000 грн неустойка. Оскільки ОСОБА_1 продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість не погашає, тому позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом, у якому просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №26.06.2025-100001719 від 26.06.2025 в сумі 44 463 грн 60 коп, а також судові витрати по справі. 
Представник відповідачки подав відзив, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Заперечення мотивовані тим, що відповідачка кредитний договір №26.06.2025-100001719 від 26.06.2025 не укладала і, відповідно, кредитних коштів не отримувала. Банківська картка, на яку перераховувалися гроші, їй не належить.
Представник позивача подав відповідь на відзив, в якій просив задовольнити позовні вимоги та, відхиляючи заперечення представника відповідачки, зазначив, що останнім не надано жодного належного доказу, який би стосувався предмету доказування на підтвердження не укладення та не виконання умов кредитного договору. При проходженні автентифікації (введенні пароля до інтернет-банкінгу, обраного відповідачкою, та підтвердження надання даних через систему BankID від абонента ідентифікатора позивачу), особу відповідачки було встановлено шляхом отримання відповідних даних, перелік якої визначено в електронній анкеті cпецифікації взаємодії абонентського вузла з центральним вузлом Системи BankID Національного банку. Відповідачкою кредитний договір підписувався за допомогою одноразового ідентифікатора, який надіслано у смс-повідомленні на номер, вказаний в договорі як фінансовий. При цьому, представник відповідачки не заперечує, що вказаний номер телефону належить відповідачці або що на час укладення спірного договору вона втратила цей засіб зв`язку. Кредитні кошти були перераховані на картковий рахунок, номер якого зазначений в кредитному договорі (заявці), за допомогою інтернет еквайрингу, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів, тобто позивач виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі.
Представник відповідачки подав заперечення, в яких відхилив наведені представником позивача аргументи, з мотивів, викладених у відзиві. Також зазначив, що саме позивач повинен подати суду відповідні докази на підтвердження обставин належності відповідачці відповідного номеру телефону, а також отримання нею на цей номер смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором, за допомогою якого був підписаний кредитний договір. 
В судове засідання представник позивача не з`явився, однак у відповіді на відзив одночасно просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги задовольнити.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, однак її представник - адвокат Старовойтов О.В. подав суду заяву про розгляд справи без їх участі, в якій позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві та запереченнях.
Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Згідно з Пропозицією про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти), ця пропозиція є пропозицією ТОВ «Споживчий центр» укласти електронний кредитний договір (оферту) у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», і не є ні договором приєднання/його частиною у розумінні ст.634 ЦК України, ні публічним договором у розумінні ст.633 ЦК України. Дата і час набрання чинності пропозицією (офертою): 26.06.2025, дата та час укладання – 26.06.2025 16:47.
Цією пропозицією ТОВ «Споживчий центр» пропонує укласти електронний кредитний договір, який складається з пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), що розміщена на веб-сайті Кредитодавця; заявки, сформованої на сайті Кредитодавця після ідентифікації Позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення Кредитодавцем; відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформованої на сайті Кредитодавця, та підписаної Позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого Позичальником в повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті.
Пропозиція містить відмітку, що для підписання договору необхідно ввести код з смс-повідомлення, яке було відправлено на фінансовий номер 0979805858 – Е229.
Відповідно до Заявки кредитного договору №26.06.2025-100001719 від 26.06.2025, підписаної одноразовим ідентифікатором Е229, електронний кредитний договір, частиною якого є ця заявка, укладається у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», і вона є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору, з якою позичальник ознайомився 26.06.2025. 
За змістом Заявки – позичальник: ОСОБА_1 , паспорт номер НОМЕР_1 , дата видачі 22/12/2018, орган, що його видав 3520, ІПН НОМЕР_2 . Реквізити належного Позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів Позичальнику за даним та наступними договорами: 5168-75хх-хххх-7698. Відповідно до умов кредитного договору №26.06.2025-100001719 від 26.06.2025 Позичальнику надається кредит в сумі 18 000 грн на строк 98 днів з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту - 01.10.2025. Процентна ставка – фіксована, незмінна, у розмірі 0.99% за 1 день користування кредитом. Неустойка 270 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
Спосіб (способи) ідентифікації та верифікації споживача: отримання ідентифікаційних даних через Систему BankID НБУ.
Згідно з Відповіддю позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 26.06.2025-100001719 (кредитної лінії) від 26.06.2025 позичальник підтверджує, що однозначно і безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якого є Заявка до кредитного договору №26.06.2025-100001719 від 26.06.2025, з яким він попередньо уважно ознайомився. Позичальником вказана ОСОБА_1 , відповідь містить відмітку про її підписання одноразовим ідентифікатором Е229, який був відправлений на її фінансовий номер 0979805858.
Відповідно до інформаційного повідомлення позичальника ОСОБА_1 , воно містить інформацію про контактні телефони ОСОБА_1 , про її місце роботи, контактну особу, а також ознайомлення про кримінальну відповідальність за ст.182 КК України. Інформаційне повідомлення містить відмітку про її підписання одноразовим ідентифікатором Е229, який був відправлений на її фінансовий номер 0979805858.
Згідно з паспортом споживчого кредиту ОСОБА_1 ознайомилася з умовами кредитного договору до його укладення 26.06.2025, шляхом підписання одноразовим ідентифікатором А229, який був відправлений на її фінансовий номер 0979805858.
ТОВ «Споживчий центр» 26.06.2025 о 16:48:15 перерахувало на картковий рахунок НОМЕР_3 , вказаний ОСОБА_1 у кредитному договорі, кредитні кошти в сумі 18 000 грн, номер транзакції в системі iPay.ua - 784798637, призначення платежу: видача за договором кредиту №26.06.2025-100001719. 
Перерахування таких коштів здійснено ТОВ «Універсальні платіжні рішення», що відповідає умовам договору на переказ коштів №ФК-П-2024/01-2 від 04.01.2024 та підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за №16-2010 від 20.10.2025.
Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №26.06.2025-100001719 від 26.06.2025 загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 44 463 грн 60 коп, з яких: 18 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 17 463 грн 60 коп заборгованість за процентами, 9 000 грн неустойка. 
Згідно з листом АТ КБ «ПриватБанк» від 22.12.2025, наданим на виконання ухвали суду від 12.12.2025, на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) банк платіжну картку 5168-7520-9865-7698 не емітував. Натомість така картка в цьому банку була емітована на ім`я ОСОБА_2 , адреса реєстрації якого: АДРЕСА_1 . 
Також банком надано виписку про рух коштів за зазначеною карткою, згідно з якою 26.06.2025 на вказаний вище рахунок були зараховані грошові кошти в сумі 18 000 грн, які одразу були переховані на іншу картку.
Так, свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч.1 ст.3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Статтею 6 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частинами 1, 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Згідно з ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Загальні правила щодо форми договору визначено у ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. 
Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Кодексу). 
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п.12 ч.1 ст.3 Закону).
За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 вказаного вище Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. 
З аналізу надах доказів судом встановлено, що 26.06.2025 саме між відповідачкою ОСОБА_1 та ТОВ «Споживчий центр» укладено кредитний договір №26.06.2025-100001719 шляхом прийняття пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) (кредитної лінії), яка розміщена на сайті кредитора, та підписанням заявки після ідентифікації позичальниці, обрання нею конкретних умов та схвалення їх кредитором, а також підписанням відповіді позичальниці про прийняття пропозиції (акцепт), які сформовані на сайті кредитора та підписані позичальницею за допомогою одноразового ідентифікатора Е229, отриманого позичальницею в sms-повідомленні на номер телефону НОМЕР_4 , вказаний при її ідентифікації на сайті, що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір в належній формі.
Ідентифікація та верифікація відповідачки проходила шляхом отримання кредитодавцем ідентифікаційних даних через Систему BankID НБУ, що передбачено п.18 кредитного договору. 
Доводи представника відповідачки про те, в матеріалах справи відсутні докази укладення між сторонами договору в електронній формі, спростовуються наявними у справі доказами, зокрема, пропозицією про укладення кредитного договору (оферта), заявкою позичальниці ОСОБА_1 , підписаною одноразовим ідентифікатором, паспортом споживчого кредиту, який містить електронний підпис позичальниці одноразовим ідентифікатором для підписання кредитного договору Е229, що був направлений позичальниці у вигляді смс-повідомлення на номер телефону, вказаний безпосередньо позичальницею, а саме: НОМЕР_4 .
Для укладення цього договору відповідачка зазначила свої персональні дані, зокрема, паспортні дані, номер картки платника податків, номер телефону, а також номер банківського рахунку, на який перераховуватимуться грошові кошти.
Доказів того, що персональні дані відповідачки були введені не нею особисто або використані кредитором чи іншими особами для укладення кредитного договору від її імені, матеріали справи не містять. Зазначений у договорі РНОКПП та паспортні дані повністю відповідають даним, що були отримані на запит суду до Єдиного демографічного рееєстру.
Так само не надано доказів звернення до правоохоронних органів з відповідною заявою щодо вчинення стосовно неї шахрайських дій, чи оскарження правомірності (дійсності) укладеного договору, тобто, в силу положень ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності указаного правочину.
Таким чином, між відповідачкою та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), та підписано відповідачкою одноразовим ідентифікатором, що підтверджується належними доказами.
Відповідно до пунктів 2.2, 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3 розділу 2 пропозиції про укладання кредитного договору (оферта) електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на вебсайті кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на вебсайті кредитодавця, заявка, сформована на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитодавця, та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті.
Отже, порядок укладення електронного кредитного договору побудований таким чином, що без попереднього ознайомлення з умовами, на яких бажає укласти електронний кредитний договір, позичальник не міг перейти до наступного етапу підписання правочину.
Таким чином, оскільки спірний кредитний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт, та ОСОБА_1 підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.
Доказів того, що номер телефону НОМЕР_4 відповідачці не належить, матеріали справи не містять і представником відповідача такі обставини не спростовані.
Так, згідно ч. ч. 2, 4, 6 ст. 8 Закону України «Про електронну комерцію» покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.
Фізична особа повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення інших дій у такій системі.
Перелік інформації, необхідної для вчинення електронного правочину, визначається законодавством України або за домовленістю сторін.
Частиною 4 ст.14 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що ідентифікація особи за допомогою електронного підпису, визначеного статтею 12 цього Закону, має здійснюватися під час кожного входу в інформаційну систему суб`єкта електронної комерції.
Статтею 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронна ідентифікація - це процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. При цьому ідентифікаційні дані особи - це унікальний набір даних, який дає змогу однозначно встановити фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. А сама процедура ідентифікації особи є використанням ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, у результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи.
Ідентифікаційні дані фізичної особи підпадають під визначення персональних даних. Правовий статус персональних даних установлює Закон України «Про інформацію» та спеціальний Закон України «Про захист персональних даних».
Відповідно до ст.2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.
Підставою для ідентифікації резидентів - громадян України є: паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України із штампом реєстрації місця проживання особи (відміткою про прописку).
Таким чином суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 особисто були передані фінансовій установі персональні дані паспорта, ідентифікаційного номеру, дані банківської картки, на яку слід перерахувати кошти, номер телефону, тому ідентифікація позичальниці ОСОБА_1 , як споживача фінансових послуг, проведена відповідно до закону. Доказів на спростування цих обставин справа не містить.
Відтак доводи представника відповідачки про те, що матеріали справи не містять доказів укладення кредитного договору є необґрунтованими та безпідставними, оскільки спростовуються дослідженими доказами.
Щодо перерахунку коштів.
Так, згідно з п.4.1 пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту - перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-75хх-хххх-7698, і саме такий номер картки для зарахування коштів зазначено відповідачкою у спірному кредитному договорі.
Пунктом 4.3 пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) передбачено, що днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитора.
Заявка ОСОБА_1 від 26.06.2025 та відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) містять реквізити належного позичальниці електронного засобу для перерахування коштів позичальнику за даним та наступними договорами 5168-75хх-хххх-7698.
Крім того, згідно з п.11.5 пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) позичальник підтверджує, що вказаний ним для перерахування коштів платіжний засіб/поточний рахунок належить виключно йому на законних підставах, право на його використання не зупинене, не припинене, не обмежене іншим чином, платіжний засіб не є втраченим, безперешкодно використовується виключно позичальником.
Як зазначалося вище, в матеріалах справи наявні відомості про те, що на ім`я відповідачки платіжна картка НОМЕР_3 , на яку зараховані кредитні кошти, відповідним банком не емітувалася, натомість така картка була емітована на ім`я ОСОБА_2 .
Проте, сам по собі факт того, що банківська картка, на яку були перераховані кредитні кошти, належить іншій особі, не є безумовною підставою для висновку про неукладення відповідачкою кредитного договору, оскільки позичальник під час оформлення кредиту самостійно зазначає реквізити платіжного засобу для зарахування коштів, а позивач не є банківською установою та не має доступу до інформації, що становить банківську таємницю, зокрема щодо власника платіжної картки. 
Доказів того, що кошти отримано сторонньою особою внаслідок шахрайський дій, матеріали справи не містять. Крім того, місце реєстрації ОСОБА_2 (власника платіжної картки) за адресою: АДРЕСА_1 , є майже ідентичним з адресою, яке є місцем реєстрації відповідачки, а саме: АДРЕСА_2 . 
Відповідними умовами спірного кредитного договору не передбачено зарахування кредитних коштів виключно на картку позичальника, а вказано, що кошти кредиту надаються кредитодавцем у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані клієнтом кредитодавцю з метою отримання кредиту.
За таких обставин, доводи представника відповідачки про неукладення відповідачкою кредитного договору не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Суд вважає, що представник позивача надав належні та допустимі докази про факт невиконання відповідачкою узятих на себе зобов`язань за кредитним договором, щодо повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та процентів, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту.
За нормами статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною першою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Оскільки в порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість, тому суд вважає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Водночас, щодо стягнення заборгованості за неустойкою, суд зазначає наступне.
Позивач заявив до стягнення з відповідачки неустойки в сумі 9 000 грн.
Пунктом 15 кредитного договору дійсно обумовлено нарахування неустойки в сумі 270 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання. Проте, згідно з п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тобто, в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань.
Відповідний правовий висновок щодо аналізу п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі №910/10901/23.
Згідно з правовим висновком, що викладений у постанові Верховного Суду від 18.10.2023 у справі №706/68/23, дія п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що хоча умовами кредитного договору сторони і обумовили нарахування та сплату позичальницею неустойки, проте згідно з п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальники у період воєнного стану звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), в тому числі, і в кредитних зобов`язаннях.
Отже у задоволенні позовних вимог в частині стягнення неустойки суд вважає за необхідне відмовити.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України та з огляду часткове задоволення позову, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі ст.3, 6, 204, 207, 509, 525, 526, 530, 611, 612, 625, 626, 627, 628, 629, 631, 633, 634, 638, 639, 1048, 1054, 1055, п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, керуючись ст.141, 263-265, 273, 274-279 ЦПК України, суд, 
ухвалив:
Позов задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №26.06.2025-100001719 від 26.06.2025в сумі 35 463 (тридцять п`ять тисяч чотириста шістдесят три) грн 60 коп, з яких:18 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 17 463 грн 60 коп заборгованість за процентами.
У задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за неустойкою в сумі 9 000 грн, відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір в сумі 1 932 (одна тисяча дев`ятсот тридцять дві) грн 11 коп.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місце знаходження: вул.Саксаганського,133-А, м.Київ, 01032, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ - 37356833.
Відповідачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Повне судове рішення складено 04.09.2026.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду
Кіровоградської області О.В. Савельєва