КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 липня 2026 року м. Київ справа №320/12947/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кочанової П.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮК ДИСТРИБЬЮШН» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, та картки відмови,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮК ДИСТРИБЬЮШН» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київської митниці, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100100/2024/000044/1 від 01.11.2024.
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100100/2024/001135.
В обґрунтування позову зазначено, що у відповідача не було правових підстав для застосування другорядного (резервного) методу визначення митної вартості імпортованого товару, оскільки декларантом було надано митному органу вичерпний перелік документів, які повністю ідентифікують товар, його ціну, умови поставки, витрати на транспортування, містять достовірні данні, що піддаються обчисленню, не містять ознак підробки та підтверджують заявлену митну вартість імпортованого товару.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, що за результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості на підставі розгляду поданих разом з вищезазначеною митною декларацією документів встановлено, що документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та невідповідності, що не дає можливості впевнитись в достовірності заявленої митної вартості, зокрема, здійснити перевірку числових значень складових митної вартості товарів. Як наслідок, у митного органу виник обґрунтований сумнів щодо дійсної митної вартості спірного товару.
Позивач надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що доводи представника відповідача ґрунтуються виключно на припущеннях, не підтверджуються належними та достатніми доказами, а отже оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправними та підлягають обов`язковому скасуванню.
Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
18.11.2022 між KANDIL GLASS (Продавець) та ТОВ «ЮК ДИСТРИБЬЮШН» (Покупець) було укладено контракт №181122_KG_YCD на поставку товарів.
Згідно інвойсу EX-04470 від 09.10.2024 Продавцем за контрактом №181122_KG_YCD від 18.11.2022 було відвантажено позивачу в 1 (одному) контейнері чергову партію товару на загальну суму 13758,18 дол. США (USD).
З метою митного оформлення імпортованої в контейнері №MSKU1480701 партії товару за контрактом №181122_KG_YCD, позивачем 30.10.2024 було подано до відділу митного оформлення №1 митного поста «Західний» Київської митниці електронну митну декларацію ІМ40ДЕ №24UA100100049395U0 (надалі – ЕМД №24UA100100049395U0), відповідно до якої заявлено до митного оформлення товари: 
- ТОВАР №1: Посуд кухонний, столовий, із безбарвного натрій-кальцій силікатного скла, крім виробленого із склокераміки, механічного виготовлення: Чашка (792 коробки по 48 чашок в коробці) CYL-0246-PLN (BOX48(YUG)/M-P-G-CYL0246-PLN-F-K) – 38016 шт.; Чашка (790 коробок по 48 чашок в коробці) LOT-0185-PLN (Box48(YUG)/M-P-C-LOT0185-PLN-F-K) – 37920 шт.; Чашка (500 коробок по 48 чашок в коробці) SPR-0230-PLN (Box48(YUG)/M-P-C-SPR0230-PLN-F-K) – 24000 шт.; Торгівельна марка: ECOMO; Виробник: RESC Renewable Energy Service and Components; Країна виробництва: EG; Код УКТЗЕД: 7013499900; Ціна товару №1 – 13758,18 дол. США (надалі – товар №1). Також, в ЕМД №24UA100100049395U0 було заявлено: Країна, що торгує / країна виробництва: EG (графа 11). Відомості про вартість: 665655,74 грн. (графа 12). Умови поставки: FOB EG Port Said (графа 20). Валюта і загальна сума за рахунком: USD 13758,18 (графа 22). Обмінний курс: 41,3798 (графа 23).
Також, разом з митною декларацією №24UA100100049395U0, на підтвердження заявленої митної вартості, у відповідності до ч. 2 ст. 53 МК України, позивачем було подано митному органу документи (графа 44 МД), зокрема: 1) пакувальний лист EX-04470 від 09.10.2024 (код документа 0271); 2) проформу інвойс (Proforma Invoice) SAL-QTN-2024-03230 від 12.06.2024 (код документа 0325); 3) інвойс (Invoice) EX-04470 від 09.10.2024 (код документа 0380); 4) коносамент №245218766 від 20.10.2024 (код документа 0705); 5) автотранспортну накладну (CMR) №752846 від 28.10.2024 (код документа 0730); 6) декларацію про походження товару EX-04470 від 09.10.2024 (код документа 0862); 7) кредит ноту №1 від 10.10.2024 по контракту №181122_KG-YCD від 18.11.2022 (код документа 3000); 8) платіжний документ SWIFT №TF11861330240618 від 18.06.2024 (код документа 3001); 9) платіжний документ SWIFT №TF11860090241018 від 18.10.2024 (код документа 3001); 10) рахунок на оплату №3395 від 30.10.2024 (код документа 3004); 11) прайс-лист б/н від 01.06.2024 (код документа 3014); 12) додаткову угоду №1 від 01.03.2023 до контракту №181122_KG-YCD від 18.11.2022 (код документа m4103); 13) додаткову угоду №1.1 від 05.07.2023 до контракту №181122_KG-YCD від 18.11.2022 (код документа m4103); 14) додаткову угоду №2 від 01.01.2024 до контракту №181122_KG-YCD від 18.11.2022 (код документа m4103); 15) додаткову угоду №2.1 від 07.02.2024 до контракту №181122_KG-YCD від 18.11.2022 (код документа m4103); 16) додаткову угоду №2.2 від 19.03.2024 до контракту №181122_KG-YCD від 18.11.2022 (код документа m4103); 17) додаткову угоду №2.3 від 09.04.2024 до контракту №181122_KG-YCD від 18.11.2022 (код документа m4103); 18) контракт №181122_KG-YCD на поставку товарів від 18.11.2022 (код документа m4104); 19) договір №00305/21 про транспортно-експедиторське обслуговування від 04.01.2021 (код документа m4301); 20) лист ТОВ «ЮК ДИСТРИБЬЮШН» №01-01/2024 від 01.01.2024 (код документа 9000); 21) накладну №0905105 від 09.05.2023 (код документа 9000); 22) накладну №1605294 від 16.05.2023 (код документа 9000); 23) копію митної декларації країни відправлення №36502-1-772-2024 від 09.10.2024 (код документа 9610).
01.11.2024 від Київської митниці надійшло електронне повідомлення №1614590, в якому зазначено, що за результатами опрацювання документів поданих разом з митною декларацією №24UA100100049395U0 від 30.10.2024 встановлено, що надані для підтвердження митної вартості документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тому, митним органом запропоновано позивачу, для підтвердження заявленої митної вартості товару, надати протягом 10 календарних днів наступні додаткові документи: -каталоги, прайс-листи виробника товару; - висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; - виписку з бухгалтерської документації; - договір із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); - рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту).
01.11.2024, у відповідь на вказане вище повідомлення митниці, позивачем разом з заявою «щодо надання документів по декларації 24UA100100049395U0 від 30.10.2024» за вих. №01/11-01 від 01.11.2024 було надано відповідачу пояснення та додаткові документи:
1) Рахунок-фактуру на оплату перевезення від 30.10.2024 №3395 від ТОВ «Фейрлоджістік».
2) Заявка на перевезення №26133 від 02.10.2024 року між ТОВ «ЮК ДИСТРИБЬЮШН» та ТОВ «Фейрлоджістік».
3) Платіжний документ від 18.10.2024 №TF11860090241018
4) Платіжний документ від 18.06.2024 №TF1186133024061
5) Кредит нота №1 від 10.10.2024 року
6) Рішення Київського окружного адміністративного суду у справі №320/46011/23.
01.11.2024 Київською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100100/2024/000044/1.
Також, відповідач прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100100/2024/001135, з причин невірного розрахунку митної вартості, вибору методу визначення митної вартості та прийняття рішення про коригування митної вартості товару від 01.11.2024 №UA100100/2024/000044/1 і роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення: подання нової митної декларації з урахуванням рішення про коригування митної вартості від 01.11.2024 №UA100100/2024/000044/1.
У зв`язку із отриманням відмови у митному оформленні за основним методом, позивач надав згоду на випуск товарів у вільний обіг під гарантійні зобов`язання, шляхом сплати до державного бюджету сум податків і зборів згідно митної вартості, визначеної митним органом на підставі ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України у розмірі 101158,75 грн.
Товар випущений у вільний обіг.
Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI, який набув чинності з 1 червня 2012 року (далі - МК України).
Відповідно до положень статті 49 МК України (тут і далі по тесту всі нормативно-правові акти наведені в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 1 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За правилами частини 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частиною 4 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:
1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;
2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;
3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Частинами 1-3 статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною 5 статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 вказаної статті МК України).
Відповідно до частини 12 статті 264 МК України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.
Згідно з частини 1 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (частина 7 статті 55 МК України).
Положення статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;
б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);
в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Частиною 2 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідач вправі був витребувати додаткові документи лише за наявності обґрунтованих сумнівів у правильності визначення митної вартості. Відповідно до ст.53 МК України це є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість вимоги додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Законодавство визначає, що сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (ч.3 ст.53 МК України).
Судом встановлено, що до митного оформлення позивачем надані:
разом з митною декларацією №24UA100100049395U0, на підтвердження заявленої митної вартості, у відповідності до ч. 2 ст. 53 МК України, позивачем було подано митному органу документи (графа 44 МД), зокрема: 1) пакувальний лист EX-04470 від 09.10.2024 (код документа 0271); 2) проформу інвойс (Proforma Invoice) SAL-QTN-2024-03230 від 12.06.2024 (код документа 0325); 3) інвойс (Invoice) EX-04470 від 09.10.2024 (код документа 0380); 4) коносамент №245218766 від 20.10.2024 (код документа 0705); 5) автотранспортну накладну (CMR) №752846 від 28.10.2024 (код документа 0730); 6) декларацію про походження товару EX-04470 від 09.10.2024 (код документа 0862); 7) кредит ноту №1 від 10.10.2024 по контракту №181122_KG-YCD від 18.11.2022 (код документа 3000); 8) платіжний документ SWIFT №TF11861330240618 від 18.06.2024 (код документа 3001); 9) платіжний документ SWIFT №TF11860090241018 від 18.10.2024 (код документа 3001); 10) рахунок на оплату №3395 від 30.10.2024 (код документа 3004); 11) прайс-лист б/н від 01.06.2024 (код документа 3014); 12) додаткову угоду №1 від 01.03.2023 до контракту №181122_KG-YCD від 18.11.2022 (код документа m4103); 13) додаткову угоду №1.1 від 05.07.2023 до контракту №181122_KG-YCD від 18.11.2022 (код документа m4103); 14) додаткову угоду №2 від 01.01.2024 до контракту №181122_KG-YCD від 18.11.2022 (код документа m4103); 15) додаткову угоду №2.1 від 07.02.2024 до контракту №181122_KG-YCD від 18.11.2022 (код документа m4103); 16) додаткову угоду №2.2 від 19.03.2024 до контракту №181122_KG-YCD від 18.11.2022 (код документа m4103); 17) додаткову угоду №2.3 від 09.04.2024 до контракту №181122_KG-YCD від 18.11.2022 (код документа m4103); 18) контракт №181122_KG-YCD на поставку товарів від 18.11.2022 (код документа m4104); 19) договір №00305/21 про транспортно-експедиторське обслуговування від 04.01.2021 (код документа m4301); 20) лист ТОВ «ЮК ДИСТРИБЬЮШН» №01-01/2024 від 01.01.2024 (код документа 9000); 21) накладну №0905105 від 09.05.2023 (код документа 9000); 22) накладну №1605294 від 16.05.2023 (код документа 9000); 23) копію митної декларації країни відправлення №36502-1-772-2024 від 09.10.2024 (код документа 9610).
Отже, позивачем надано вичерпний перелік документів, що підтверджують заявлену митну вартість, що передбачений ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України для цілей здійснення митного оформлення, в тому числі для визначення митної вартості товару за першим методом (ціна договору).
Проте дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у повідомленні про надання додаткових документів незрозуміло, які саме числові значення складових митної вартості ставляться митним органом під сумнів або неможливо обчислити без додаткових документів, яким чином подані додаткові документи підтвердять той чи інший показник, що є сумнівним на думку відповідача.
Щодо виявлених митним органом порушень під час митного оформлення товару, суду зазначає наступне.
Підстава «При здійсненні порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних)товарів, митне оформлення яких вже здійснено з`ясовано, що вартість заявленого до митного оформлення товару «посуд кухонний», що декларується за кодом згідно з УКТЗЕД 7013499900 є меншою від мінімального рівня митної вартості подібних товарів інформація по яким міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексу Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України. При перевірці наявності прийнятих митницями рішень про коригування митної вартості товарів, що ввозились на виконання того ж зовнішньоекономічного договору від 18.11.2022№ 181122_KG-YCD з`ясовано наявність рішень про коригування митної вартості від 06.08.2024 № UA100100/2024/000033/1;від 07.08.2024 №UA100100/2024/000035/1 на подібний товар «посуд кухонний», торгівельна марка: ECOMO, виробник: RESC Renewable Energy Service and Components, країна виробництва- EG». Згідно з частиною 2 статті 52 Кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом. Зазначаємо, що декларантом не здійснено коригування митної вартості з врахуванням попередніх рішень про коригування митної вартості на ідентичний товар».
Позивачем, для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) було подано разом із митною декларацією №24UA100100049395U0 документи (графа 44), що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним ч. 2 ст. 53 МК України. Надані до митного оформлення товару документи, не містили розбіжностей та у повному обсязі підтверджували заявлені декларантом числові значення складових митної вартості задекларованого товару.
Приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому наявна інформація, яка міститься в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками (АСАУР), повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, які зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в АСАУР інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). АСАУР не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16, від 29.01.2019 у справі №815/6827/17, від 22.04.2019 у справі № 815/6242/17, від 07.08.2018 у справі №815/3400/17.
Також, Верховний Суд у постанові від 25.02.2021 у справі №810/3295/17 вказав, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників даних АСАУР.
Відтак, посилання відповідача на відомості з баз даних ЄАІС Держмитслужби України не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару за ціною договору.
Крім цього, рішення про коригування митної вартості від 06.08.2024 № UA100100/2024/000033/1 та від 07.08.2024 №UA100100/2024/000035/1, на які посилається відповідач, оскаржені позивачем до суду, як протиправні.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.12.2024 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі №320/60155/24 щодо визнання протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100100/2024/000033/1 від 06.08.2024.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі №320/59796/24 щодо визнання протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UA100100/2024/000035/1 від 07.08.2024.
Підстава «У рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг від 30.10.2024 №3395 вказано витрати «Транспортні послуги по перевезенню вантажів за межами державного кордону України (фрахт порт Порт Саїд, Египет-порт Чорноморськ, Румунія)», а також зазначені «Використання інфраструктури порту» та «Зважування», що можна віднести до витрат, які були понесені одержувачем у порту Constanta (Румунія) та не були включені до складових витрат митної вартості. Отже, декларантом невірно проведений розрахунок митної вартості (п. 1 ч. 6 ст. 54 МКУ), не виконано вимоги частини 10 статті 58 Кодексу».
Відповідно до рахунку на оплату наданих транспортно-експедиційних послуг від 30.10.2024 №3395 вбачається, що витрати, які були понесені за межами державного кордону України, а саме:
– транспортні послуги по перевезенню вантажів за межами державного кордону України (фрахт порт Порт Саїд, Египет - порт Чорноморськ, Україна) у сумі 79793,08 грн. та вантажно-розвантажувальні роботи за межами митної території України у сумі 16551,92 грн. рахуються без ПДВ.
Натомість, на інші витрати, які понесені на території України: –Використання інфраструктури порту у сумі 83,33 грн., – Зважування у сумі 743,93 грн., –транспортно-експедиційне обслуговування вантажу у сумі 31955,07 грн. та – Винагорода експедитора на території України у сумі 1640,84 грн. нараховано ПДВ 20% у сумі 6884,63 грн.
Відтак, твердження митного органу, про те, що такі витрати як «Використання інфраструктури порту» та «Зважування» не були включені до складових витрат митної вартості є безпідставними.
Підстава «У договорі на перевезення від 04.01.2021 №00305/21 відповідно до п.1.3 ТОВ «ЮК ДИСТРИБЬЮШН» мав надати експедитору ТОВ «Фейрлоджістік» заявку, яка не була надана під час митного оформлення»
На підтвердження транспортних витрат, як складової митної вартості, позивачем було надано: рахунок на оплату №3395 від 30.10.2024 та Договір №00305/21 про транспортно-експедиторське обслуговування від 04.01.2021, які повністю підтверджують числові значення складової митної вартості в частині транспортних витрат за перевезення вантажу в контейнері MSKU1480701 до державного кордону України на суму 96345,00 грн.
Підстава «Прайс-лист виданий підприємством KANDIL GLASS, що є стороною зовнішньоекономічного контракту, а не виробником товару «RESC Renewable Energy Service and Components», EG (як це передбачено частиною 3 статті 53 Кодексу). Також у прайс-листі зазначено умови поставки EXW Alexandriia / PortSaid, які не відповідають вказаним в митній декларації, де зазначено FOB EG Port Said. Тобто, зазначена ціна прайс-лист не відображає дійсну ціну цього товару. Вимоги щодо форми прайс-листа діючим законодавством не встановлені. Разом з тим, згідно з загальносвітовою практикою прайс-лист має містити відомості, з яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, термін дії, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів. У наданому прайс-листі не зазначено найменування товару, систему знижок виробника, умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів, які зазвичай вказуються у прайс-листах для необмеженій кількості потенційних покупців. Прайс-лист не містить актуальну контактну інформацію про продавця (сайти у мережі Інтернет для контактів покупців із фірмою-продавцем), наданий лише на товарні позиції (артикули), які стосуються даної поставки товарів, а не на всю продукцію виробника».
Прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.
Аналогічної правової позиції притримується Верховний Суд у постанові від 23.10.2020 у справі №810/690/17.
Також, Верховний Суд у постанові від 10.05.2023 у справі №815/1780/17 вказує, що на законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) прайс-листа, який може оформлюватись продавцем у довільній формі та на власний розсуд. Крім того, прайс-лист не є основним документом на підтвердження митної вартості товару, в зв`язку з чим будь-які сумніви в правильності його складання не повинні впливати на висновок митного органу про необхідність коригування митної вартості товару.
Підстава «Також, у гр. 44 митної декларації вказаний контракт за кодом 4104, що означає «зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів». Враховуючи, що контракт укладений з підприємством «KANDIL GLASS», а виробник товару «RESC Renewable Energy Service and Components» викликає сумнів у правильності заявлення коду документа 4104».
Підстава «У видаткових накладних від 09.05.2023 №0905105 та від 16.05.2023 № 1605294 відсутні оцінювані товари, які заявлені у митної декларації. А ті, товари, які зазначені у цих накладних, неможливо ідентифікувати з товарами, які заявлені у митній декларації.»
Дані зауваження митного органу не впливають на правильність визначення складових митної вартості.
Підстава: «Відповідно до п.5.1 та 5.2 контракту оплата за товар здійснюється на умовах, визначених у рахунку-проформі. У рахунку-проформі від 12.06.2024 №SAL-QTN-2024-03230 зазначено 20% в якості передоплати та 80% після відвантаження від дати коносамента. Однак, декларантом надано платіжні документи від 18.10.2024 №TF11860090241018 та від 18.06.2024 №TF11861330240618, за якими оплата здійснена не у повному обсязі.»
Загальна сума згідно Інвойсу №EX-04470 від 09.10.2024 за контрактом №181122_KG-YCD від 18.11.2022 складає 13758,18 дол. США., попередня оплата 5391,96 дол. США. Тобто, решта оплати за Інвойсом №EX-04470 від 09.10.2024 складає 8366,22 USD (13758,18 USD - 5391,96 USD = 8366,22 USD). Платіжним документом №TF11861330240618 від 18.06.2024 на суму 5391,96 дол. США підтверджується попередня оплата.
Водночас, платіжним документом №TF11860090241018 від 18.10.2024 на суму 8318,37 дол. США та кредит нотою №1 від 10.10.2024 на суму 47,85 дол. США підтверджується сплата решти вартості товару згідно Інвойсу №EX-04470 від 09.10.2024 у сумі 8366,22 дол. США (8318,37 USD + 47,85 USD = 8366,22 USD). 
Відтак, наданими позивачем до митного оформлення документами: платіжні документи від 18.06.2024 №TF11861330240618, від 18.10.2024 №TF11860090241018 та кредит нота №1 від 10.10.2024, підтверджується повна оплата товару за Інвойсом №EX-04470 від 09.10.2024 на суму 13758,18 дол. США (5391,96 USD + 8318,37 USD + 47,85 USD = 13758,18 USD).
Судом встановлено, що в рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем всупереч вказаним вище правовим нормам не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, через які митна вартість імпортованого транспортного засобу не може бути визначена за ціною договору.
Більш того, матеріалами справи документально не підтверджено факту надання декларантом позивача документів, що містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Виходячи з наведеного у сукупності, суд дійшов висновку про те, що надані Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮК ДИСТРИБЬЮШН» разом із митною декларацією документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору та прийняття оскаржуваних рішень.
При цьому, суд зауважує, що доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву щодо розбіжностей в документах не були зазначені відповідачем в графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару, тобто, не були підставою для його прийняття, а відтак не потребують оцінки судом.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA100100/2024/000044/1 від 01.11.2024 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 100100/2024/001135 не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому підлягають визнанню протиправними та скасуванню.
Судом враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо питання розподілу судових витрат, необхідно зазначити наступне.
Позивачем було подано до суду клопотання про стягнення на його користь з відповідача понесені витрати на професійну правову допомогу у розмірі 20232 грн.
При вирішенні питання щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного.
За змістом частини 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частинами 6, 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI (надалі - Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору
Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Тобто, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI).
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Більш того, суд зауважує, що у висновку ЄСПЛ, викладеному у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), у пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява №72277/01), у пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (Заява №66561/01), суд зазначив, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, а у пункті 154 рішення ЄСПЛ у справі «Lavents v. Latvia» (Заява №58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну ціну.
Так, ознайомившись з наявними в матеріалах справи документами, судом встановлено, що між Адвокатським об`єднанням «СОЛ», з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮК ДИСТРИБЬЮШН», з другої сторони, було укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги № ЮК-336/11-12/24 від 11.12.2024 у відповідності до умов якого вбачається, що сторони цього Договору погодили, що Адвокатське об`єднання зобов`язується надавати позивачу правову допомогу, а замовник в свою чергу зобов`язується сплатити за таку допомогу винагороду.
Згідно умов п.4.3 договору розмір, обчислення та строки сплати винагороди (гонорару) визначається за взаємною згодою сторін та оформлюється окремими додатковими угодами до договору.
Відповідно до п.1.5. додаткової угоди №1 від 11.12.2024 року сторонами узгоджено, що розмір винагороди (гонорару) за надання адвокатом АО «СОЛ» таких послуг є фіксованим та становить 20232 грн.
12.12.2024 ТОВ «ЮК ДИСТРИБЬЮШН» сплачено на користь АО «СОЛ» розмір винагороди (гонорару) у розмірі 20232 грн. за договором № ЮК-336/11-12/24, що підтверджується платіжною інструкцією №15416 від 12.12.2024 року.
На підтвердження розрахованої суми за правничу допомогу, представником позивача було подано до суду Детальний опис робіт (наданих послуг) за Договором про надання правничої (правової) допомоги № ЮК-336/11-12/24 від 11.12.2024 та додаткову угоду № 1 від 11.12.2024 відповідно до якого вбачається, що Адвокатським об`єднання було надано замовнику наступні юридичні послуги:
1. Здійснено правовий аналіз наданих ТОВ «ЮК ДИСТРИБЬЮШН» документів щодо можливості оскарження у судовому порядку рішення про коригування митної вартості товарів №UA100100/2024/000044/1 від 01.11.2024 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100100/2024/001135; формування правової позиції захисту інтересів Клієнта та зібрано докази – 8 годин.
2. Складено, підписано та подано (через електронний кабінет в підсистемі Електронний суд 
ЄСІТС) адвокатом об`єднання в інтересах Клієнта до Київського окружного адміністративного суду позовну заяву до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA100100/2024/000044/1 від 01.11.2024 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100100/2024/001135 -16 годин.
3. Здійснено адвокатом об`єднання правовий аналіз відзиву Київської митниці на позовну заяву у справі № 320/12947/25. Складено та подано (через електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС) адвокатом об`єднання до Київського окружного адміністративного суду відповідь на відзив у справі № 320/12947/25 – 7 годин.
4. Складено та подано (через електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС) адвокатом об`єднання до Київського окружного адміністративного суду заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та детальний опис робіт (наданих послуг) за договором про надання правничої допомоги № ЮК-336/11-12/24 від 11.12.2024 та додаткової угоди № 1 від 11.12.2024 – 2 години. 
Відповідачем до суду подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому звернуто увагу, що заявлена сума до стягнення не відповідає складності справи, ціни позову та обсягам робіт.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на висновки викладені Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 14 листопада 2019 року у справі № 826/15063/18, згідно яких: «…суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг».
Крім того, суд звертає увагу, що вказана адміністративна справа була визнана судом справою незначної складності, її розгляд вирішено здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, що, в свою чергу, свідчить про те, що розмір витрат на правову допомогу, який зазначений представником позивача, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи не може бути визнаний судом співмірним зі складністю справи, обсягом та якістю наданих послуг позивачу, а також часом, витраченим на виконання відповідних робіт (послуг).
З урахуванням вищевикладеного, враховуючи клопотання відповідача суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20232 грн. Водночас з урахуванням встановлених вище обставин, з урахуванням предмету спору та співмірності, суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви представника позивача та наявність підстав для стягнення на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду надано платіжну інструкцію № 15415 від 12.12.2024 року про сплату судового збору у розмірі 3028 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 3028 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 5000, 00 грн (витрати на професійну правничу допомогу) та 3028 грн. (судовий збір).
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮК ДИСТРИБЬЮШН» (04112, місто Київ, вулиця Дорогожицька, будинок 1; код ЄДРПОУ 37502437) до Київської митниці (03124, місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8А; код ЄДРПОУ ВП 43997555) про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100100/2024/000044/1 від 01.11.2024.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100100/2024/001135.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮК ДИСТРИБЬЮШН» (адреса: 04112, місто Київ, вулиця Дорогожицька, буд. 1, код ЄДРПОУ 37502437) судові витрати у розмірі 3028 грн за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці (адреса: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8-А; код ЄДРПОУ 43997555).
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮК ДИСТРИБЬЮШН» (адреса: 04112, місто Київ, вулиця Дорогожицька, буд. 1, код ЄДРПОУ 37502437) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці (адреса: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8-А; код ЄДРПОУ 43997555) понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Повний текст судового рішення складено та підписано 9 липня 2026 року.

Суддя Кочанова П.В.