Справа № 569/18668/25
Номер провадження 2/570/404/2026

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 липня 2026 року м.Рівне
Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Штогуна О.С.
за участю секретаря судового засідання Соломицької Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС"до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в :
05 вересня 2025 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" (далі - позивач, ТОВ "ФК "ЕЙС") звернулося у Рівненський міський суд Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №545641759 від 12 лютого 2022 року у розмірі 18961,65 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 12 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем укладено договір кредитної лінії №545641759 на суму 14500,00 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV28K6G. У кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору в тому числі щодо розміру кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Згідно умов кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 14500,00 грн. 12 лютого 2022 року на банківську карту № НОМЕР_1 , яку відповідач вказав у Заявці при укладенні кредитного договору.
На підставі договорів факторингу ТОВ "ЕЙС" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18961,65 грн. На підставі наведеного, позивач просить стягнути із відповідача на користь Товариства заборгованість за кредитним договором в розмірі 18961,65 грн, судовий збір 2422,40 грн, витрати на правничу допомогу 7000 грн.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 25 вересня 2025 року вищевказану справу передано до Рівненського районного суду Рівненської області за підсудністю.
24 жовтня 2025 року Рівненським районним судом Рівненської області прийнято вказану позовну заяву до розгляду та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.
12 березня 2026 року через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшли письмові пояснення, в яких остання просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість та недоведеність заявлених вимог. В поданих поясненнях представник відповідача зазначила, що позивачем неправильно визначено розмір заборгованості за процентами, оскільки відповідно до умов кредитного договору кредит було надано строком на 30 днів, а загальна сума процентів за користування кредитом становила 3001,50 грн, тоді як до стягнення заявлено 4 461,65 грн, нарахованих після спливу строку кредитування. Вказувала, що право кредитодавця нараховувати договірні проценти припиняється після закінчення визначеного договором строку кредитування, а вимог про застосування наслідків, передбачених ст. 625 ЦК України, позивач не заявляв. Також представник відповідача зазначала, що позивачем не надано належних та допустимих доказів укладення кредитного договору саме відповідачем, оскільки матеріали справи містять лише паперову копію електронного договору, яка не підтверджує факт його підписання відповідачем із використанням одноразового ідентифікатора. На її думку, відсутні докази реєстрації відповідача в інформаційній системі кредитодавця, отримання ним одноразового ідентифікатора, підтвердження його використання для підписання договору, а також інші електронні докази, які підтверджують укладення договору відповідно до вимог Закону України "Про електронну комерцію" та Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг".
Крім того, представник відповідача вказувала, що позивач не довів належними доказами набуття права вимоги за спірним кредитним договором. Зазначала, що подані договори факторингу не підтверджують безперервного переходу права вимоги саме щодо кредитного договору відповідача, до матеріалів справи не долучено належним чином оформлених реєстрів боржників, актів приймання-передачі права вимоги та інших документів, які підтверджують передачу права вимоги на кожному етапі. Також звертала увагу на те, що перший договір факторингу укладено у 2018 році, тоді як спірний кредитний договір укладено у 2022 році, а тому на момент укладення договору факторингу право вимоги щодо відповідача ще не існувало. Окрім цього, зазначила про відсутність доказів повідомлення відповідача про відступлення права вимоги новому кредитору, у зв`язку з чим вважала, що позивач не довів наявності у нього права вимоги до відповідача. Просила у задоволенні позову відмовити повністю.
Правом подати відповідь на відзив позивач не скористався. Разом з тим, до суду 16 березня 2026 року засобами підсистеми "Електронний суд" надійшли письмові пояснення представника позивача. У цих додаткових поясненнях представником позивача, зазначено що кредитний договір був укладений між сторонами в електронній формі відповідно до вимог Закону України "Про електронну комерцію". Представник позивача вказує, що відповідач пройшов процедуру реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, самостійно заповнив заявку, обрав суму та строк кредитування, ознайомився з умовами договору, після чого підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, надісланим на належний йому номер мобільного телефону. На підтвердження укладення договору позивач посилається на заявку на отримання кредиту, кредитний договір, довідку про дії позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі, інформацію про надсилання та введення одноразового ідентифікатора, а також на правові висновки Верховного Суду щодо належності такого способу укладення договорів. Також представник позивача зазначив, що подані до суду електронні документи є належними та допустимими доказами, оскільки кожний примірник електронного документа, підписаний у встановленому законом порядку, є його оригіналом, а електронні документи можуть існувати на різних носіях без втрати статусу оригіналу. Щодо нарахування процентів позивач зазначив, що вони здійснювалися відповідно до умов кредитного договору, Правил надання кредиту та вимог цивільного законодавства. Проценти за користування кредитом були нараховані в межах строку кредитування відповідно до ст. 1048 ЦК України, а після спливу строку кредитування — як проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України та умов договору. Крім того, представник позивача вказав, що право вимоги за кредитним договором неодноразово відступалося на підставі договорів факторингу, при цьому перехід права вимоги відбувався в момент підписання відповідних реєстрів прав вимоги (реєстрів боржників), що відповідає умовам договорів факторингу та вимогам цивільного законодавства. На підтвердження переходу права вимоги позивач подав договори факторингу, витяги з реєстрів прав вимоги та акти приймання-передачі, вважаючи їх належними доказами набуття статусу кредитора. Позивач також зазначив, що відсутність повідомлення боржника про відступлення права вимоги не припиняє його обов`язку виконати кредитне зобов`язання, а лише надає право виконати його первісному кредиторові, посилаючись на положення ст.ст. 516, 517 ЦК України та відповідну практику Верховного Суду. З урахуванням наведеного представник позивача просив відхилити доводи відзиву, визнати їх необґрунтованими та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, представник позивача в поданій позовній заяві зазначила, що просить розгляд справи проводити без участі їх представника.
Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Представник відповідача подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.
З матеріалів справи судом встановлено, що 12 лютого 2022 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем укладено договір кредитної лінії №545641759 у формі електронного документа з використанням відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором (а.с 44 на звороті – 52).
За вказаним договором кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 14500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту "СМАРТ" ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (п.2.1 договору).
Згідно п.2.3-п.2.5 договору кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 14500,00 грн одразу після укладення договору, який має бути повернуто до 14 березня 2022 року. Другий транш та решта траншів за договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду користування на умовах передбачених цим договором. Загальна сума кредиту за цим договором складається з сум кредиту за всіма наданими траншами, що отримані позичальником протягом всього строк дії договору.
Відповідно до п. 3.6 договору позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку, передбаченому п. 3.2 договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії на строк дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняться дата укладення договору щодо дати надання першого траншу за договором.
Сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. На умовах цього пункту договору строк продовження дисконтного періоду кожен раз розраховується за наступною формулою: Z = 30-(X-Y), де: Z - кількість днів, на які продовжується дисконтний період; Х - поточна дата (день місяця) закінчення дисконтного періоду з врахуванням всіх попередніх продовжень дисконтного періоду; Y - дата ініціації (день місяця) продовження дисконтного періоду (зарахування платежу на рахунок кредитодавця). При цьому сторони узгоджують, що у випадку, якщо у Y > Х, то кількість днів, на які продовжується дисконтний період, дорівнює 30 днів (п. 3.7 Договору).
Згідно п. 3.8 договору для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим договором позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів дисконтного періоду проценти у розмірі 3001,50 грн. Про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій позичальник інформується через особистий кабінет.
Відповідно до п. 3.9 договору продовження строку дисконтного періоду не призводить до зміни істотних умов договору в бік погіршення для позичальника. Всі істотні умови, які застосовуються протягом всього строку дії цього договору зазначенні в цьому договорі в момент його укладення. Оскільки пролонгація не є зміною істотних умов договору, зокрема, строку дії договору, то вона не потребує укладення додаткових угод до договору, в тому числі пролонгація не потребує застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Ініціювання позичальником пролонгації є конклюдентною дією, спрямованою на застосування тих чи інших, передбачених цим договором умов користування кредитом без зміни строку дії договору.
Згідно п.5.1 договору кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитного переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника використовуючи реквізити платіжної картки НОМЕР_2 , що відбувається не пізніше ніж протягом трьох банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором (п. 5.1 договору).
На момент укладення цього договору, сторони дійшли згоди, що рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування – 14 березня 2022 року, а саме протягом 30 днів від дати отримання першого траншу позичальником (п.7.1 договору).
Згідно п. 7.3 договору проценти за договором сплачуються в наступному порядку: протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування. У разі продовження позичальником дисконтного періоду кредитування, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього договору; після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно.
Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, відповідач підтвердив, що ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті www.moneyveo.ua (п.14.1 договору).
Як слідує з матеріалів справи, договір кредитної лінії №545641759 від 12 лютого 2022 року укладений в електронній формі та підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором MNV28K6G.
Згідно з платіжним дорученням 12 лютого 2022 року відбулось перерахування коштів позичальнику відповідно до договору на карту НОМЕР_2 (а.с. 77).
З інформації, наданої суду АТ КБ "А-Банк" на виконання ухвали Рівненського районного суду Рівненської області про витребування доказів встановлено, що банківська картка № НОМЕР_3 емітована на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 . Номер телефону НОМЕР_5 є фінансовим номером телефону ОСОБА_1 та знаходиться в анкетних даних.
28 листопада 2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено Договір факторингу №28/1118-01 відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах, а Фактор зобов`язується їх прийняти (а.с.64-67).
Відповідно до п.1.3 Договору факторингу №28/1118-01, під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за кредитним договором, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому.
Після укладення 28 листопада 2018 року договору факторингу № 28/1118-01 (з урахуванням додаткових угод до нього) ТОВ "Таліон плюс" набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №545641759 від 12 лютого 2022 року.
30 жовтня 2023 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу №30/1023-01 (а.с.81-83).
У реєстрі прав вимоги № 1 від 30 жовтня 2024 року зазначено, що до ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №545641759від 12 лютого 2022 року, номер запису – 16690 (а.с.86-87).
08 липня 2025 року між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ОНЛАЙН ФІНАНС" та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" було укладено договір факторингу № 08/07/25-Е, відповідно до умов якого до ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №545641759від 12 лютого 2022 року (а.с.93-96).
Відповідно до Реєстру Боржників за договором факторингу № 08/07/25-Е від 12 лютого 2022 року, до позивача ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 18961,65 грн, з яких 14500,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 4461,65 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.91-92).
Доказів повного погашення заборгованості перед позивачем у даній справі відповідач суду не надав.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до положень ст.ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України).
Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" встановлено порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначено права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 вищевказаного Закону зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані - в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
За приписами ст. 11 зазначеного Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію"; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію", вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ст.12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Кредитний договір №545641759 підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором MNV28K6G.
Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Підстави заміни кредитора у зобов`язанні визначені ст. 512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч.3 ст.512 ЦК України).
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (ст.ст.1077-1078 ЦК України).
Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом встановлено, що ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" своєчасно та в повному обсязі виконало зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором № 545641759 від 12 лютого 2022 року, перерахувавши 12 лютого 2022 року одним платежем 14500,00 грн на картку, вказану позичальником у договорі, що підтверджується наданою позивачем копією платіжного доручення.
Заперечення відповідача в частині ненадання позивачем належних доказів щодо переуступки прав вимоги за договорами факторингу та набуття в такий спосіб прав вимоги за кредитним договором спростовані дослідженими в судовому засіданні договорами факторингу, Реєстрами прав вимоги до Договорів факторингу, які підписані та мають печатки уповноважених осіб, а також номер реєстру, номер договору, дата договору, суми заборгованостей, реквізити сторін, а також актами та платіжними інструкціями, що підтверджують проведення оплат за договорами факторингу.
Отже, відступлення ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" свого права грошової вимоги до відповідача на користь ТОВ "Таліон Плюс" та подальше відступлення прав вимоги на користь ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" і ТОВ "ЕЙС" підтверджується наявними у справі доказами.
Таким чином, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором № 545641759 від 12 лютого 2022 року в частині заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14500,00 грн підлягають до задоволення.
Щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами. 
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (такий правовий висновок викладений в п. 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12).
Заявляючи вимогу про стягнення відсотків в сумі 4461,65 грн позивач виходив з наступного: відсотки у сумі 1455,80 грн первісний кредитор ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" обрахував їх станом на 05 травня 2022 року, наступний кредитор ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" в подальшому обрахував їх станом на 11 червня 2022 року, що становить – 4461,65 грн.
Судом встановлено, що сторони вищевказаного кредитного договору погодили строк кредитування 30 днів від дати отримання кредиту (дисконтний період) з можливістю його пролонгації і узгодили нарахування процентів за користування кредитом в межах цього строку кредитування.
Належних доказів того, що відповідач здійснював погашення відсотків за користування кредитом, матеріали справи не містять.
Судом не встановлено пролонгацію дисконтного періоду кредитування на підставі п. 3.8 вищевказаного договору.
Таким чином, позовну заяву ТОВ "ФК "ЕЙС" слід задоволити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 545641759 від 12 лютого 2022 року в загальному розмірі 17501,50 грн, з яких: 14500,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 3001,50 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам користування кредитом.
При вирішенні вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат суд виходить з наступного.
За змістом ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також слід стягнути понесені останнім витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених вимог (17501,50 грн від 18961,65 грн становить 92,30%).
При поданні позову позивач сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн, що підтверджено платіжною інструкцією в національній валюті №24812 від 29 серпня 2025 року. За таких умов з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2235,90 грн (2422,4 * 92,30% = 592,03).
Частиною 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Заявлені позивачем до стягнення витрати на правову допомогу у зв`язку з розглядом вищезазначеної справи становлять 7000,00 грн.
Відповідно до ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
До матеріалів справи представником позивача долучено договір про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09 липня 2025 року, додаткову угоду №25770850215 від 09 липня 2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг від 17 липняя 2025 року.
За таких умов з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 6461,00 грн (7000 * 92,30% = 6461,00 грн).
Керуючись ст. ст. 12, 81, 82, 89,141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС"до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" заборгованість за Договором № 545641759 про надання кредиту від 12 лютого 2022 року в розмірі 17501 (сімнадцять тисяч п`ятсот одна) грн 50 коп, з яких: 14500,00 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 3001,50 грн - сума прострочених платежів по процентах.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" судовий збір у розмірі 2235,90 грн та витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 6461,00 грн.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного текста рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони справи:
позивач - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС", місцезнаходження: м.Київ, Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005, ЄДРПОУ 42986956.
відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Штогун О.С.