Справа № 473/2036/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України

"22" липня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Ротар М.М., за участі секретаря судового засідання Ніколаєнко Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Товариства з обмежено відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив

27 квітня 2026 року ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №4469826 від 08.04.2025 року в загальному розмірі 48 864,54 гривень.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, 08.04.2025 між ОСОБА_1 та ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» був укладений кредитний договір №4469826, за умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 30 000 грн., строком на 15 днів зі сплатою відсотків за кожен день строку користування кредитом у розмірі 0,9000%, дата повернення кредиту 23.04.2025 р..
12 грудня 2025 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» укладено договір факторингу №12-12/2025, відповідно до якого ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», а ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» приймає права вимоги до боржника за кредитним договором №3919726. 
Відповідач на користь первісного та нового кредитора зобов`язання за кредитним договором не виконав, тому позивач просив стягнути заборгованість в загальному розмірі 48 864 грн. 54 коп. та судові витрати на оплату судового збору у розмірі 3 328 гривень та на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500 гривень. 
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 29 квітня 2026 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, справу просив розглядати без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. 
Суд ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку вирішення спору.
Враховуючи неявку в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що 08.04.2025 між ОСОБА_1 та ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» був укладений кредитний договір №4469826, за умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 30 000 грн., строком на 15 днів зі сплатою відсотків за кожен день строку користування кредитом у розмірі 0,9000%, дата повернення кредиту 23.04.2025 р..
Відповідно до п. 1.15 договору строк кредитування за цим договором (з урахуванням всіх пролонгацій) не може перевищувати 1 року.
Згідно з п. 1.16. на дату укладення кредитного договору орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 2078,90%, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 34 050 грн. грн. 
22.04.2025 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» був укладений додатковий договір №4469826 - 1 до кредитного договору №4469826 від 08.04.2025 року, відповідно до умов якого продовжено строк кредитування на 15 днів, термін повернення кредиту після закінчення продовженого строку користування кредитом 07.05.2025 р.
Відповідно до матеріалів справи між ОСОБА_1 та ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» неодноразово укладено додаткові договори до кредитного договору №4469826 від 08.04.2025 року відповідно до яких продовжено строк кредитування кожного разу на 15 днів.
06.09.2025 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» був укладений додатковий договір №4469826 - 12 до кредитного договору №4469826 від 08.04.2025 року, відповідно до умов якого продовжено строк кредитування на 15 днів, термін повернення кредиту після закінчення продовженого строку користування кредитом 21.09.2025 р.
12 грудня 2025 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» укладено договір факторингу №12-12/2025, відповідно до якого ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», а ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» приймає права вимоги до боржника за кредитним договором №3919726. 
Відповідно до Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами до Договору факторингу №12-12/2025 від 12.12.2025 р. ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 48 864,54 гривень, яка складається із суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 29 836,59 грн.; суми заборгованості за нарахованими процентами 4 027,95 грн.; суми заборгованості за штрафами в розмірі 15 000 грн..
Як вбачається з доводів позовної заяви відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, в передбачені Договором строки суму позики та відсотки за користування ним позичальнику не сплатив.
Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Отже, неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту. У свою чергу відповідачем не доведено того, що він сплачував заборгованість за договором позики первісному чи новому кредитору.
Даний висновок суду базується на висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 01 лютого 2018 року у справі № 569/8962/16-ц.
У порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1,2 ст. 1046 ЦК).
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 526, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що 08.04.2025 між ОСОБА_1 та ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» був укладений кредитний договір №4469826.
Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» виконало вимоги договору, щодо надання кредитних коштів в розмірі 30 000 грн, що підтверджується фіскальним чеком від 08.04.2025 року, видано клієнту 30 000 грн., видача кредиту, договір №4469826.
Відповідач жодного обґрунтованого розрахунку чи доказу на спростування розрахунку позивача суду не надав.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом у гривні станом на 12.12.2025 року заборгованість за тілом кредиту 29 836,59 грн., заборгованість по відсоткам 4 027,95 грн., заборгованість по штрафом 15 000 грн.
Позивач відповідно до позовної заяви розмір штрафу та заборгованості по відсоткам зазначено однією сумою. 
Що стосується нарахування неустойки, то в цій частині слід зазначити наступне.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 вказав, що з аналізу положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст.1046,1049,1050,1054 ЦК України слід дійти висновку про те, що на кредитний договір розповсюджується дія п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Зважаючи на наведене, законодавцем звільнено позичальників від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦПК України, а також сплати неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24 лютого 2022 року, та такі нарахування підлягають списанню.
За встановленого, нарахований штраф не підлягає стягненню.
Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором №4469826 від 08.04.2025 р. року підлягає до задоволення на загальну суму 33 864,54 грн. (29 836,59 грн. + 4 027,95 грн.).
З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати, пов`язані з сплатою судового збору в розмірі 3 328 грн. 
Згідно вимог ст. 133 ч.1 ЦПК України - судові витрати складаються із судового збору та інших витрат пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до вимог ст. 141 ч.2 п.1 ЦПК України - у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи.
Враховуючи вищезазначене, та враховуючи ступінь задоволення позовних вимог (69%), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2 296 грн. 32 коп..
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 7 500 грн.
Так, відповідно до ч.ч.2-5 ст.137 ЦПК України витрати на правничу допомогу складаються з гонорару адвоката за представництво в суді; іншої правничої допомоги, пов`язаної зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збору доказів тощо; вартості послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Позивачем понесені витрати на правову допомогу в розмірі 7 500 грн., що підтверджується договором від №26/11/2025 про надання правничої допомоги, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» та Адвокатським бюро «ТИТАРЕНКО ЛІГАЛ ГРУП», Замовленням №1911 до Договору про надання правничої допомоги від 26 листопада 2025 року №26/11/2025 від 30.03.2026 року, актом виконаних робіт (наданих послуг) до замовлення №1911 до Договору про надання правничої допомоги від 26 листопада 2025 року №26/11/2025 від 30.03.2026 року, платіжною інструкцією номер документа 857 від 02.04.2026 року, призначення платежу оплата за послуги з правничої допомоги за замовленням №1911 до Договору від 26 листопада 2025 року №26/11/2025.
Суд вважає, що зазначений позивачем розмір вказаних витрат є завищеним, оскільки справа належить до категорії незначної складності, її розгляд відбувався в порядку спрощеного позовного провадження, судова практика у цій категорії справ є усталеною, в зв`язку з чим при підготовці позовної заяви у адвоката була відсутня необхідність досліджувати додаткові норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, витрачати значний час на складання позовної заяви.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що співмірними із складністю справи, виконаними роботами (наданими послугами) є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн..
Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог 69 %, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати (судовий збір) в розмірі 2 296 грн. 32 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 760 грн..
Керуючись ст. ст.12,13,81,89,263-265,280-281 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37-41; код ЄДРПОУ 39508708) заборгованість за кредитним договором №4469826 від 08.04.2025 року, на загальну суму 33 864,54 грн, у тому числі заборгованість за тілом кредиту у розмірі 29 836,54 грн, заборгованість за процентами в розмірі 4 027,95 грн, судові витрати на оплату судового збору в розмірі 2 296,32 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 760 грн. 
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складання.

Суддя М.М. Ротар