Справа № 202/6019/26
Провадження № 3/202/1457/2026

П О С Т А Н О В А
Іменем України
08 липня 2026 року    м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпра Волошин Є.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпра надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 03 червня 2026 року о 03 год. 47 хв. у м. Дніпро, по вулиці Янтарна, 75П, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки MERCEDES-BENZ C 180, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9.а Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Як зазначено у протоколі, огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено на місці зупинки транспортного засобу, за згодою особи, за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820 (заводський номер RHK-0511, тест 3446), результат огляду становив 1,27 проміле, з чим ОСОБА_1 погодився, про що власноруч зазначив у відповідному акті. Свідки чи потерпілі до участі у справі не залучались. У протоколі також зафіксовано номери матеріалів технічного відеозапису (473041, 470455, 70MAI, д.н.з. НОМЕР_2 ), які додано до матеріалів справи.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання не надходило. 
Захисник ОСОБА_1 - Кіблицький А.О., у судовому засіданні зазначив: Презумпція невинуватості, закріплена у ст.62 Конституції України та ст.245 КУпАП, покладає весь тягар доведення вини не на особу, яка притягується до відповідальності, а на орган, що склав протокол. Це означає, що не захист повинен доводити, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а обвинувачення - беззаперечно довести, що керував саме він і саме в стані сп`яніння. У цій справі такого доказування не відбулося. Також, склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є формальним, проте це не звільняє від обов`язку довести кожну ознаку об`єктивної сторони і насамперед саме керування, тобто активну, динамічну дію з приведення транспортного засобу в рух. Протокол констатує стан сп`яніння, але не містить жодного опису того, як, коли і ким саме зафіксовано момент руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 . Рапорт складено вже після зупинки, огляд проведено на місці стоянки - а це означає, що доказова база фіксує наслідок (стан особи), а не саму подію (факт керування). Також, захисник наголосив, що згода ОСОБА_1 з показниками технічного приладу є вибірковою і стосується виключно об`єктивних цифрових даних (1,27 проміле), а не юридичної кваліфікації його дій. Ототожнювати згоду з результатом огляду із визнанням вини у керуванні транспортним засобом - це підміна понять, яка не має правового підґрунтя і суперечить принципу індивідуальної відповідальності. Захисник, також звернув увагу на відсутність свідків, прямо зафіксована в самому протоколі, та відсутність на відеозаписі кадрів, які б фіксували рух транспортного засобу, утворюють ситуацію, коли єдиним джерелом тверджень про керування є суб`єктивні припущення особи, яка складала протокол. Розумні сумніви, які виникають із такої доказової картини, відповідно до усталеної практики Верховного Суду (постанова від 20.02.2019 у справі №404/4467/16-а) та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України (постанова №14 від 23.12.2005), мають тлумачитися виключно на користь особи, яка притягується до відповідальності. На підставі викладеного захисник просив суд закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки ключова ознака об`єктивної сторони - факт керування транспортним засобом у стані сп`яніння не знайшла свого підтвердження жодним належним і допустимим доказом.
Дослідивши в судовому засіданні протокол про адміністративне правопорушення, рапорт поліцейського, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, висновок про результати такого огляду, а також переглянувши матеріали технічного відеозапису, долучені до справи, суд встановив таке.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на встановлений правопорядок. Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність саме за керування транспортним засобом особами, які перебувають у стані сп`яніння. Отже, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є встановлення самого факту керування - тобто фактичного приведення транспортного засобу в рух та здійснення контролю над ним, а не лише перебування особи в салоні транспортного засобу, поряд з ним або факт володіння ключами від нього.
Відповідно до пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання особою функцій водія саме під час руху такого засобу, незалежно від того, рухається транспортний засіб своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №404/4467/16-а, згідно з якою керування транспортним засобом є технічною дією водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. При цьому саме перебування особи на місці водія транспортного засобу, який не перебуває в русі, у стані сп`яніння не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, незалежно від того, чи був увімкнений двигун транспортного засобу.
Перегляд наданого матеріалу технічного відеозапису показав, що на ньому зафіксовано транспортний засіб у нерухомому стані на місці зупинки, а також момент підходу поліцейських до автомобіля, що свідчить про відсутність кадрів, які б фіксували рух транспортного засобу та особу за кермом під час руху. Таким чином, відеозапис як доказ не підтверджує з достатньою достовірністю факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 у стані сп`яніння.
Свідки факту керування транспортним засобом до участі у справі не залучались, що прямо зазначено в самому протоколі (пункт 9 — «не залучалися»), і жодних додаткових свідчень з цього приводу під час судового розгляду отримано не було.
Згода ОСОБА_1 з результатами технічного огляду на стан сп`яніння (1,27 проміле) підтверджує лише факт наявності в його організмі алкоголю на момент огляду, проте сама по собі не є доказом того, що саме він і саме в такому стані керував транспортним засобом безпосередньо перед проведенням огляду.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно зі ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана адміністративному стягненню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальною постановою суду. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Обов`язок доведення обставин, що свідчать про вчинення правопорушення, покладається на орган (посадову особу), який склав протокол, а не на особу, яка притягується до відповідальності.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються протоколом, поясненнями особи, потерпілих, свідків, висновками, а також іншими документами.
Оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що жоден з них - ані протокол, ані рапорт поліцейського, ані матеріали відеозапису не містить достатніх та беззаперечних фактичних даних, які б із достовірністю підтверджували, що саме ОСОБА_1 безпосередньо керував (тобто здійснював рух) транспортним засобом MERCEDES-BENZ C 180, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Наявність в організмі особи алкоголю станом на момент огляду сама по собі, без доведеності факту керування, не утворює складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
За таких обставин суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки не доведено обов`язкову ознаку об`єктивної сторони цього правопорушення - факт керування транспортним засобом у стані сп`яніння.
Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.247,283,284 КУпАП -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпра протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Суддя Волошин Є.В.