номер провадження справи 26/44/24

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2026 Справа № 908/1560/24 (908/3243/25)
м.Запоріжжя Запорізької області 

Суддя Юлдашев Олексій Олексійович, розглянувши матеріали позовної заяви
за позовом ПІВДЕННО-СХІДНОГО МІЖОБЛАСНОГО ТЕРИТОРІАЛЬНОГО ВІДДІЛЕННЯ АНТИМОНОПОЛЬНОГО КОМІТЕТУ УКРАЇНИ, код ЄДРПОУ 20306037 (адреса: 49004 Україна, м. Дніпро, проспект Олександра Поля, буд. 2) 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “БАРВІНОК-ІНВЕСТ”, код ЄДРПОУ 40385546 (69005 Україна, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд 72А, кімната 9) 
про стягнення 136 000, 00 грн

у межах справи № 908/1560/24
про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “БАРВІНОК-ІНВЕСТ”, код ЄДРПОУ 40385546 (69005 Україна, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд 72А, кімната 9) 
кредитори – 1/ Публічне акціонерне товариство “УКРНАФТА”
2/ Товариство з обмеженою відповідальністю “Торговий дім Кременчукнафтопродукт Сервіс” 
3/ Акціонерне товариство “Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія “Укртатнафта” 
4/ Публічне акціонерне товариство “Укрнафта”
5/ Головне управління ДПС у Запорізькій області
6/ АНТИМОНОПОЛЬНИЙ КОМІТЕТ УКРАЇНИ
боржник – Товариство з обмеженою відповідальністю “БАРВІНОК-ІНВЕСТ”, код ЄДРПОУ 40385546 (69005 Україна, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд 72А, кімната 9) 

за участю представників:
від позивача — Оніщенко Вікторія Миколаївна, у режимі відеоконференції;
від відповідача — не з`явився,

СУТЬ СПОРУ
Південно-східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БАРВІНОК-ІНВЕСТ» про стягнення до Державного бюджету України 136 000,00 грн пені, нарахованої за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням адміністративної колегії позивача від 27.03.2025 № 54/9-р/к.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не сплатив у встановлений законом двомісячний строк штраф у загальному розмірі 136 000,00 грн, накладений за порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
У зв`язку з простроченням сплати штрафу позивач на підставі частини п`ятої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» нарахував відповідачу пеню за період із 10.06.2025 до 21.10.2025 включно.
Розрахований позивачем розмір пені за 134 дні прострочення становив 273 360,00 грн. Водночас, оскільки розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, позивач заявив до стягнення 136 000,00 грн.
Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що провадження у справі № 908/1560/24 про його банкрутство відкрито ухвалою Господарського суду Запорізької області від 25.07.2024 та одночасно введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.
За твердженням відповідача, заявлена позивачем пеня повністю нарахована в період дії мораторію, а тому її нарахування прямо заборонене частиною третьою статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства.
Відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
У судовому засіданні 04.08.2026 представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила позов задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце проведення судового засідання відповідач повідомлений належним чином.
Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання учасника справи, належним чином повідомленого про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами.
У судовому засіданні 04.08.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 25.07.2024 відкрито провадження у справі № 908/1560/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «БАРВІНОК-ІНВЕСТ».
Зазначеною ухвалою, зокрема, введено процедуру розпорядження майном боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Комлика Іллю Сергійовича.
Постановою Господарського суду Запорізької області від 11.12.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «БАРВІНОК-ІНВЕСТ» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Комлика Іллю Сергійовича.
Адміністративною колегією Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України за результатами розгляду матеріалів справи № 54/12-23 прийнято рішення від 27.03.2025 № 54/9-р/к.
Зазначеним рішенням дії Товариства з обмеженою відповідальністю «БАРВІНОК-ІНВЕСТ» під час участі у торгах, проведених Публічним акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» на закупівлю нафти і дистилятів за ідентифікаторами закупівель UA-2020-02-03-001793-b та UA-2020-06-16-004179-b, визнано порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції.
Порушення кваліфіковано за пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» як антиконкурентні узгоджені дії, що стосуються спотворення результатів торгів.
За вчинені порушення на Товариство з обмеженою відповідальністю «БАРВІНОК-ІНВЕСТ» накладено штрафи в загальному розмірі 136 000,00 грн.
Рішення від 27.03.2025 № 54/9-р/к надіслано на юридичну адресу відповідача із супровідним листом від 01.04.2025 № 54-02/1325е та отримано відповідачем 09.04.2025.
Відповідач рішення адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.03.2025 № 54/9-р/к у встановленому законом порядку не оскаржив.
Отже, зазначене рішення набрало чинності та є обов`язковим до виконання.
Відповідно до частини третьої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк із дня одержання рішення про накладення штрафу.
Ураховуючи отримання відповідачем рішення 09.04.2025, останнім днем установленого законом строку для добровільної сплати штрафу було 09.06.2025.
Доказів сплати відповідачем штрафу у визначений строк матеріали справи не містять.
17.06.2025 виконувачем обов`язків голови територіального відділення видано наказ № 54/39-Ю про примусове виконання рішення адміністративної колегії від 27.03.2025 № 54/9-р/к.
Наказ пред`явлено для примусового виконання до органу державної виконавчої служби.
Постановою державного виконавця від 04.09.2025 відкрито виконавче провадження № 78738050 з виконання наказу про примусове виконання рішення органу Антимонопольного комітету України.
У зв`язку з несплатою штрафу позивач нарахував відповідачу пеню за період із 10.06.2025 до 21.10.2025 включно, тобто за 134 календарні дні.
Розмір пені за один день прострочення позивач визначив таким чином: 136 000,00 грн Ч 1,5 % = 2 040,00 грн.
Загальний розмір пені за 134 дні становив: 2 040,00 грн Ч 134 дні = 273 360,00 грн.
Оскільки відповідно до частини п`ятої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, позивач обмежив заявлену до стягнення суму пені розміром штрафу — 136 000,00 грн.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 17.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду в межах справи № 908/1560/24 про банкрутство відповідача, відкрито провадження у справі № 908/1560/24 (908/3243/25), постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 25.12.2025 провадження у справі зупинено до закінчення перегляду судовою палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 911/1344/24 (911/899/25).
Підставою для зупинення провадження була подібність правовідносин, оскільки на розгляд судової палати Верховного Суду було передано питання щодо правової природи пені, передбаченої статтею 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», та можливості її нарахування під час дії мораторію у справі про банкрутство.
08.04.2026 судовою палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду ухвалено постанову у справі № 911/1344/24 (911/899/25).
У зв`язку з усуненням обставин, що зумовили зупинення провадження, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 04.05.2026 провадження у цій справі поновлено.
Ухвалою від 23.06.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.08.2026.

ОЦІНКА СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНЕ ЗАКОНОДАВСТВО
Відповідно до частини шостої статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство в порядку, встановленому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, установлених Кодексом України з процедур банкрутства.
Згідно із частиною першою статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Частиною другою статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник.
Отже, цей спір правомірно розглядається Господарським судом Запорізької області в межах справи № 908/1560/24 про банкрутство відповідача.
Відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України є обов`язковими до виконання.
Частиною третьою статті 56 цього Закону встановлено, що особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк із дня одержання рішення про накладення штрафу.
За приписами частини п`ятої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня в розмірі півтора відсотка від суми штрафу.
Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.
Відповідно до частини сьомої статті 56 зазначеного Закону в разі несплати штрафу та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф і пеню в судовому порядку.
Суд не ставить під сумнів чинність та обов`язковість рішення адміністративної колегії позивача від 27.03.2025 № 54/9-р/к, факт несплати відповідачем накладеного штрафу, а також правильність арифметичного розрахунку пені відповідно до частини п`ятої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції».
Водночас у цій справі визначальним є не питання чинності рішення органу Антимонопольного комітету України чи наявності прострочення сплати штрафу, а питання допустимості нарахування фінансової санкції під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство відповідача.
Згідно зі статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства грошове зобов`язання — це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину та на інших підставах, передбачених законодавством України.
До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів, не включаються неустойка — штраф, пеня — та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду.
Відповідно до частини першої статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства мораторій на задоволення вимог кредиторів — це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів, строк виконання яких настав до дня введення мораторію, та припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань, застосованих до дня введення мораторію.
Мораторій вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство.
За приписами частини третьої статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства протягом дії мораторію, зокрема:
- забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги;
- не нараховується неустойка — штраф, пеня;
- не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;
- зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію;
- не застосовується індекс інфляції та три відсотки річних.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 25.07.2024 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «БАРВІНОК-ІНВЕСТ» і з цієї ж дати введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.
Рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу прийнято 27.03.2025, тобто після відкриття провадження у справі про банкрутство та під час дії мораторію.
Водночас заявлена позивачем пеня нарахована за період із 10.06.2025 до 21.10.2025.
Отже, весь період нарахування спірної пені припадає на дію мораторію, введеного ухвалою суду від 25.07.2024.
Суд ураховує правові висновки, викладені судовою палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 08.04.2026 у справі № 911/1344/24 (911/899/25).
Верховний Суд зазначив, що штраф, накладений органом Антимонопольного комітету України, є адміністративно-господарською санкцією майнового характеру, яка полягає в покладенні на суб`єкта господарювання обов`язку сплатити до бюджету визначену грошову суму.
Такий обов`язок має публічно-правову природу, однак за своїм змістом є грошовим зобов`язанням у розумінні статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки передбачає обов`язок боржника сплатити визначену грошову суму відповідно до закону.
Водночас пеня, передбачена статтею 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», є самостійною фінансовою санкцією публічно-правового характеру, встановленою спеціальним законом у сфері захисту економічної конкуренції.
Її застосування безпосередньо пов`язане з невиконанням обов`язку зі сплати штрафу, накладеного органом Антимонопольного комітету України, та спрямоване на забезпечення належного і своєчасного виконання такого обов`язку.
Пеня за своєю правовою природою є санкцією, пов`язаною з невиконанням грошового обов`язку, та має акцесорний, похідний характер щодо основного грошового зобов`язання зі сплати штрафу.
Те, що пеня встановлена спеціальним законом у сфері захисту економічної конкуренції, не виключає поширення на неї імперативних обмежень, установлених Кодексом України з процедур банкрутства.
Кодекс України з процедур банкрутства після відкриття провадження у справі про банкрутство встановлює особливий правовий режим діяльності боржника, задоволення вимог його кредиторів, застосування санкцій та примусового виконання зобов`язань.
Цей режим поширюється на всіх кредиторів боржника незалежно від правової природи їхніх вимог та не передбачає для органів Антимонопольного комітету України винятків щодо можливості нарахування фінансових санкцій у період дії мораторію.
Тому пеня, передбачена статтею 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», підпадає під загальну заборону нарахування фінансових санкцій, установлену частиною третьою статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства.
Самостійний публічно-правовий характер пені не змінює її сутності як заходу відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не надає органу Антимонопольного комітету України права нараховувати таку санкцію всупереч імперативній забороні Кодексу України з процедур банкрутства.
Відповідно до частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України під час вибору і застосування норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Застосовуючи наведені висновки Верховного Суду до обставин цієї справи, суд враховує, що позивач нарахував пеню за невиконання відповідачем грошового зобов`язання зі сплати штрафу виключно за період дії мораторію.
Таким чином, нарахування пені в сумі 136 000,00 грн здійснено всупереч прямій імперативній забороні, встановленій частиною третьою статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства.
Посилання позивача на спеціальний характер Закону України «Про захист економічної конкуренції» не спростовують наведеного висновку.
Закон України «Про захист економічної конкуренції» визначає правові засади захисту економічної конкуренції, підстави накладення штрафів і нарахування пені, тоді як Кодекс України з процедур банкрутства регулює особливий комплекс правовідносин, які виникають після відкриття провадження у справі про банкрутство.
Ці нормативні акти регулюють різні сфери суспільних відносин і не перебувають між собою виключно у співвідношенні загального та спеціального законів.
Водночас із моменту відкриття провадження у справі про банкрутство всі майнові та грошові відносини боржника підпорядковуються особливому правовому режиму, встановленому Кодексом України з процедур банкрутства.
Відсутність у Законі України «Про захист економічної конкуренції» окремої норми про припинення нарахування пені в разі банкрутства суб`єкта господарювання не означає можливості ігнорування прямої заборони, встановленої частиною третьою статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства.
Суд також відхиляє посилання позивача на правові позиції, відповідно до яких нарахування пені за частиною п`ятою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» має обов`язковий характер і не потребує прийняття органом Антимонопольного комітету України окремого рішення.
Автоматичний характер нарахування пені за загальними правилами конкурентного законодавства не усуває встановленої законодавством про банкрутство заборони нарахування фінансових санкцій у період дії мораторію.
Норми статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначають підстави та порядок нарахування пені за звичайних умов.
Натомість частина третя статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства встановлює спеціальне імперативне обмеження, яке діє після відкриття провадження у справі про банкрутство і забороняє нарахування штрафів, пені та інших фінансових санкцій.
Визнання правомірним нарахування пені за період дії мораторію призвело б до збільшення розміру зобов`язань боржника після відкриття провадження у справі про банкрутство, порушення принципу рівності кредиторів та зменшення ліквідаційної маси, за рахунок якої мають задовольнятися вимоги всіх кредиторів у встановленій Кодексом черговості.
Крім того, органи Антимонопольного комітету України після відкриття провадження у справі про банкрутство мають статус кредитора боржника та не наділені перевагами порівняно з іншими кредиторами щодо порядку заявлення, визнання і погашення грошових вимог.
Наявність у позивача владних повноважень у сфері захисту економічної конкуренції не надає йому права на позачергове задоволення майнових вимог або нарахування фінансових санкцій усупереч установленому у справі про банкрутство мораторію.
Суд зауважує, що предметом цього спору є виключно вимога про стягнення пені в розмірі 136 000,00 грн.
Штраф у розмірі 136 000,00 грн у межах цієї справи позивачем до стягнення не заявлений.
Отже, суд не вирішує питання щодо існування та порядку погашення основного зобов`язання відповідача зі сплати штрафу, а надає оцінку лише правомірності нарахування пені в заявлений позивачем період.
Чинність рішення органу Антимонопольного комітету України та обов`язок відповідача сплатити накладений штраф не є достатньою правовою підставою для стягнення пені, нарахування якої заборонено Кодексом України з процедур банкрутства.
Ураховуючи, що:
- провадження у справі про банкрутство відповідача відкрито 25.07.2024;
- із цієї ж дати введено мораторій на задоволення вимог кредиторів;
- пеня нарахована позивачем за період із 10.06.2025 до 21.10.2025;
- весь період нарахування пені припадає на час дії мораторію;
- частина третя статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства прямо забороняє нарахування неустойки та інших фінансових санкцій у період дії мораторію;
- пеня за статтею 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» є фінансовою санкцією, на яку поширюється зазначена заборона, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

ОЦІНКА ДОКАЗІВ
Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи.
Згідно зі статтею 74 цього Кодексу кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, що входять до предмета доказування.
Відповідно до статті 77 зазначеного Кодексу обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Надані позивачем докази підтверджують факт прийняття рішення про накладення штрафу, отримання цього рішення відповідачем, несплату штрафу у встановлений строк та здійснений позивачем розрахунок пені.
Однак ці докази не спростовують установленого судом факту, що весь період нарахування пені припав на час дії мораторію.
Застосування до встановлених обставин імперативних положень частини третьої статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства виключає можливість стягнення заявленої пені незалежно від правильності її арифметичного розрахунку.
Інші доводи учасників справи не впливають на наведені висновки суду та не спростовують установлений законом прямий наслідок дії мораторію.
Судом надано оцінку всім істотним доводам учасників справи. При цьому суд не зобов`язаний надавати детальну відповідь на кожен аргумент, якщо основні питання, від яких залежить вирішення спору, належним чином досліджені та мотивовані у судовому рішенні.
СУДОВІ ВИТРАТИ
Відповідно до частини першої статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
За подання позовної заяви в електронній формі позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача та відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 7, 41 Кодексу України з процедур банкрутства, статтею 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», статтями 13, 73– 79, 86, 123, 129, 202, 232, 233, 236–241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до Товариства з обмеженою відповідальністю «БАРВІНОК-ІНВЕСТ» про стягнення 136 000,00 грн пені — відмовити повністю.
Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн покласти на Південно-східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів із дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 10.08.2026.

Суддя О.О. Юлдашев