?
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2026 року 
м. Київ
cправа № 910/14122/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснов Є. В. - головуючий, Могил С. К., Волковицька Н. О.,
секретар судового засідання - Кондратюк Л. Н.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2026 (колегія суддів: Сибіга О. М., Гончаров С. А., Тищенко О. В.) та рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2025 (суддя Нечай О. В.) у справі
за позовом керівника Деснянської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спортивно-оздоровчий комплекс "Рапід" про розірвання договору та зобов`язання повернути земельну ділянку, 
за участю:
прокурора - Одуденко А. В., 
представника позивача - Ступак О. І., 
представника відповідача - Качараба В. П., 
ВСТАНОВИВ: 
Короткий зміст позовних вимог 
1. Керівник Деснянської окружної прокуратури міста Києва (далі - прокурор) звернувся до Господарського суду міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спортивно-оздоровчий комплекс "Рапід" (далі - ТОВ "Рапід") про: 
- розірвання договору оренди земельної ділянки площею 4,5628 га, що розташована на масиві Чорторий у Деснянському районі міста Києва (кадастровий номер 8000000000:62:206:0049), який укладений між Київською міською радою та ТОВ "Рапід" та зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у книзі записів державної реєстрації договорів 09.09.2005 за № 62-6-00258, з урахуванням редакції договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н. П. від 09.06.2016 за реєстровим № 169;
- зобов`язання ТОВ "Рапід" повернути Київській міській раді земельну ділянку площею 4,5628 га, яка розташована на масиві Чорторий у Деснянському районі міста Києва (кадастровий номер 8000000000:62:206:0049) у стані, придатному для її подальшого використання.
2. Позов обґрунтований порушенням відповідачем інтересів територіальної громади міста Києва шляхом невиконання умов договору в частині завершення будівництва об`єкта протягом трьох років з моменту державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, а також в частині повного та своєчасного внесення орендної плати. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
3. Рішенням Київської міської ради від 14.07.2005 № 764/3339 передано ТОВ "Рапід" за умови виконання пункту 2 цього рішення у довгострокову оренду на 25 років земельну ділянку площею 4,56 га для будівництва, експлуатації та обслуговування спортивно-оздоровчого комплексу на масиві Чорторий у Деснянському районі м. Києва за рахунок земель, відведених відповідно до пункту 11 рішення Київської міської ради від 24.06.2004 № 339/1549, право користування якою посвідчено договором оренди земельної ділянки від 17.11.2004 № 62-6-00180 із Закритим акціонерним товариством "Київська виробнича компанія "Рапід". 
4. 06.09.2005 між Київською міською радою (орендодавець) та ТОВ "Рапід" укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до пунктів 1.1, 2.1 якого орендодавець за актом приймання-передачі передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку з наступними характеристиками: місце розташування - масив Чорторий у Деснянському районі м. Києва; розмір - 4,5628 га; цільове призначення - для будівництва, експлуатації та обслуговування спортивно-оздоровчого комплексу; кадастровий номер - 8000000000:62:206:0049. 
5. Договір укладено на 25 років (пункт 3.1 договору).
6. Договір зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що 09.09.2005 зроблено запис за № 62-6-00258 у книзі записів державної реєстрації договорів.
7. Відповідно до пунктів 6.1 та 6.2 договору передача земельної ділянки здійснюється за актом приймання-передачі об`єкта оренди в день державної реєстрації цього договору. Право на оренду земельної ділянки виникає після державної реєстрації цього договору.
8. Пунктом 8.4 договору передбачено обов`язок орендаря завершити забудову земельної ділянки у строки, встановлені проектною документацією, але не пізніше трьох років з моменту державної реєстрації договору.
9. Пунктом 11.5 договору сторони погодили можливість дострокового розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання орендарем обов`язків, визначених у пунктах 5.1 та 8.4 цього договору.
10. Сторонами 09.09.2005 було підписано акт приймання-передачі земельної ділянки.
11. Право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:62:206:0049 зареєстровано 31.07.2014 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ "Рапід" (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 945964280000).
12. 09.06.2016 сторонами укладено договір про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, відповідно до якого внесено зміни до підпункту 2.2 пункту 2 договору - щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка становить 21 894 278, 54 грн, та підпункту 4.2 пункту 4 договору - слова "2 (двох) відсотків" замінено на "3 (трьох) відсотків".
13. 20.11.2018 Київською міською радою прийнято рішення № 206/6257 про розірвання договору з огляду на невиконання орендарем своїх зобов`язань, а саме, пункту 8.4 - нездійснення будівництва об`єкта протягом трьох років з моменту державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, чим порушено строки завершення забудови земельної ділянки. 
14. Не погодившись з вказаним рішенням, у травні 2019 року ТОВ "Рапід" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради, державного реєстратора Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Пилипчука В. А. про визнання недійсним та скасування рішення, визнання протиправними дій державного реєстратора, скасування та поновлення записів. 
15. Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.09.2019 у справі № 910/6668/19 в позові відмовлено. 
16. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2019 у справі № 910/6668/19 скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково, визнано незаконним та скасовано рішення Київської міської ради від 20.11.2018 № 206/6257 "Про розірвання договору оренди земельної ділянки на масиві Чорторий у Деснянському районі м. Києва від 09.09.2005 № 62-6-00258", скасовано запис про припинення права оренди земельної ділянки та поновлено запис про право оренди земельної ділянки ТОВ "Рапід", розташованої на масиві Чорторий у Деснянському районі м. Києва розміром 4,5628 га, за кадастровим номером 8000000000:62:206:0049.
17. Прокурор зазначає, що державну реєстрацію договору було проведено 09.06.2005, тому обов`язок відповідача із завершення забудови ділянки підлягав виконанню до 09.06.2008. 
18. При цьому об`єкт будівництва можна було побудувати за 24 місяці з моменту початку виконання будівельних робіт, тобто щонайменше з 2010 року, коли отримано дозвільні документи на будівництво. Відповідач, маючи реальну можливість виконати свій обов`язок щодо забудови земельної ділянки упродовж 19 років, цього не зробив.
19. Крім того, прокурор посилається на порушення відповідачем умов договору в частині внесення орендної плати.
20. Так, прокурор зазначає, що з відповідей Головного управління ДПС у м. Києві від 29.07.2024 та від 24.10.2024 вбачається, що податкові декларації по платі за землю (з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності) ТОВ "Рапід" за період 2023- 2024 роки не подавались.
21. Згідно з обліковими даними інтегрованих карток платника податку по орендній платі з юридичних осіб наявна інформація щодо сплачених до бюджету сум востаннє: у 2023 році - 28 898,63 грн. У 2024 році (станом на 18.10.2024) орендна плата відповідачем не сплачувалася.
22. У свою чергу, відповідачем надано докази сплати орендної плати за 2023- 2024 роки, а саме, копії квитанцій до платіжних інструкцій на переказ готівки від 07.11.2025 № ПН1579 на суму 395 000,00 грн, від 07.11.2025 № 24 на суму 399 000,00 грн, від 07.11.2025 № 53-247К на суму 399 000,00 грн, від 10.11.2025 № 0000010012 на суму 395 000,00 грн, від 10.11.2025 № 74667168 на суму 360 688,00 грн. 
23. Отже, станом на момент розгляду справи заборгованість з орендної плати за договором відповідачем була повністю погашена. 
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій 
24. 26.11.2025 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2026, про відмову у позові.
25. Судові рішення мотивовані тим, що орендована відповідачем земельна ділянка відноситься до зони зелених насаджень відповідно до Генерального плану міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, що унеможливлює здійснення передбаченої договором забудови. За висновком судів, невиконання відповідачем пункту 8.4. договору в частині завершення забудови земельної ділянки зумовлене бездіяльністю позивача, тому не може бути підставою для розірвання договору. 
26. Крім того, прокурором не доведено наявності у відповідача заборгованості з орендної плати, оскільки відповідачем надано докази сплати орендної плати за 2023- 2024 роки. При цьому суди з посиланням на частину шосту статті 762 ЦК України дійшли висновку про те, що оскільки позивач своєю бездіяльністю створює перешкоди у цільовому використанні відповідачем земельної ділянки, останній вправі порушувати питання і про звільнення його від внесення орендної плати у відповідний період.
27. Судами також враховано, що через бездіяльність позивача відповідачу створюються перешкоди у цільовому використанні земельної ділянки, обставини чого встановлено у постанові Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2019 у справі № 910/6668/19. На думку судів, звернення прокурора з даним позовом спрямоване, зокрема, на переоцінку встановлених у справі № 910/6668/19 обставин. В той же час, протягом 5 років з моменту прийняття постанови від 20.11.2019 у справі № 910/6668/19 позивачем не вжито жодних заходів з метою усунення встановлених судом порушень.
Короткий зміст касаційної скарги 
28. Прокурор звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржені судові рішення, та прийняти нове рішення про задоволення позову.
29. Підставою касаційного оскарження прокурор визначив пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, наполягаючи на тому, що оскаржувані судові рішення прийняті без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених:
- у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2024 у справі № 918/391/23, постановах Верховного Суду від 22.10.2019 у справі № 923/826/18, від 23.03.2021 у справі № 922/2754/19, від 20.12.2022 у справі № 914/1688/21, від 16.04.2024 у справі № 924/617/22, від 14.01.2025 у справі № 909/618/22, від 16.09.2025 у справі № 902/21/24, від 03.02.2026 у справі № 916/5152/24 про те, що самий лише факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати відповідно до пункту "д" частини першої статті 141 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи сплачена заборгованість після звернення позивача з позовом про розірвання договору; 
- у постановах Верховного Суду від 01.07.2025 у справі № 916/3470/23, від 22.05.2019 у справі № 914/1248/18, від 27.08.2019 у справі № 914/2264/17, від 21.09.2021 у справі № 910/13158/20, від 20.10.2021 у справі № 911/3067/20, від 22.11.2022 у справі 911/654/21, від 27.02.2024 у справі № 916/599/23, від 20.03.2024 у справі № 911/255/23, від 24.06.2025 у справі № 904/1281/24, в яких зазначено, що відсутність у частині шостій статті 762 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством; 
- у постановах Верховного Суду від 16.04.2025 у справі № 922/5322/23, від 28.01.2025 у справі № 910/1052/23, від 11.03.2025 у справі № 904/62/19 щодо застосування стандарту доказування "вірогідності доказів".
30. Узагальнено доводи касаційної скарги зводяться до того, що суди безпідставно відмовили в позові через погашення відповідачем боргу під час розгляду справи, оскільки систематична несплата є самостійною підставою для розірвання договору, та помилково застосували частину шосту статті 762 ЦК України до спірних правовідносин, оскільки обмеження Генплану щодо будівництва не свідчать про об`єктивну неможливість використання ділянки, яка не вибувала з володіння орендаря.
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу
31. У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "Рапід" просить закрити касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора, оскільки постанови Верховного Суду, на які посилається прокурор, ухвалені за інших фактичних обставин та доказової бази, тому ці висновки не є релевантними для цієї справи. При цьому у разі, якщо Верховний Суд не знайде підстав для закриття касаційного провадження, ТОВ "Рапід" просить залишити оскаржувані судові рішення без змін, а касаційну скаргу - без задоволення. 
32. Відповідач звертає увагу, що відсутність вини ТОВ "Рапід" у недотриманні строків завершення будівництва вже була встановлена Північним апеляційним господарським судом у справі № 910/6668/19, що в силу частини четвертої статті 75 ГПК України не потребує повторного доказування. 
33. Крім того, за доводами відповідача, протиправна поведінка Київської міської ради позбавила його можливості користуватися спірною ділянкою. Зокрема, у 2018 році КП "Київблагоустрій" демонтувало будівельну огорожу та вивезло майно товариства (ці дії визнані незаконними рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.01.2019 у справі № 826/17074/18). Поряд з цим, Київська міська рада протиправно намагалася в односторонньому порядку розірвати договір оренди у 2018 році шляхом прийняття рішення від 20.11.2018 № 206/6257 про розірвання договору.
Позиція Верховного Суду 
34. Відповідно до частин першої, другої статті 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
35. Частиною першою статті 2 Закону України "Про оренду землі" визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
36. Отже, оренда землі є окремим випадком найму майна, загальні правила якого визначені приписами цивільного (приватного) права. Відповідно й законодавче регулювання підстав припинення права оренди землі складається з норм цивільного та земельного законодавства.
37. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
38. За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. 
39. Спеціальними у врегулюванні розірвання договору оренди землі є приписи статті 32 Закону України "Про оренду землі", а також статті 141 ЗК України.
40. Відповідно до статті 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. 
41. Згідно з пунктом "д" частини першої статті 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.
42. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.11.2024 у справі № 918/391/23 виснувала про те, що підставою для розірвання договору оренди землі згідно з пунктом "д" частини першої статті 141 ЗК України є систематична, тобто неодноразова (два та більше випадки) повна несплата орендної плати у строки, визначені договором. Ця спеціальна норма у такому випадку є самостійною та достатньою і звертатися до загальної норми частини другої статті 651 ЦК України немає потреби.
43. У разі якщо має місце сплата орендної плати у меншому розмірі, аніж визначено умовами договору оренди землі, тобто коли орендар допустив недоплату орендної плати й таке порушення умов договору є істотним, тоді застосуванню підлягає не спеціальна норма пункту "д" частини першої статті 141 ЗК України, а загальне правило частини другої статті 651 ЦК України.
44. Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у справі № 918/391/23 звернула увагу на те, що факт погашення орендарем заборгованості з орендної плати не має правового значення для вирішення позову про розірвання договору оренди. Сплата орендарем заборгованості з орендної плати має правове значення, якщо до моменту сплати заборгованості орендодавець звернувся з позовом про стягнення такої заборгованості. Водночас подальше погашення заборгованості - невчасно сплаченої орендної плати не спростовує факт несплати орендарем орендної плати та не впливає на можливість пред`явлення і задоволення судом позову про розірвання договору. 
45. Отже, той факт, що на момент розгляду справи орендар погасив заборгованість за орендною платою, не впливає на право орендодавця вимагати розірвання договору як на підставі частини другої статті 651 ЦК України (у разі часткової несплати (недоплати) орендної плати та істотності такого порушення), так і на підставі пункту "д" частини першої статті 141 ЗК України (у разі систематичної (два та більше випадки) повної несплати орендної плати)".
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного суду від 22.10.2019 у справі № 923/826/18, від 23.03.2021 у справі № 922/2754/19, від 20.12.2022 у справі № 914/1688/21, від 16.04.2024 у справі № 924/617/22, від 14.01.2025 у справі № 909/618/22, від 16.09.2025 у справі № 902/21/24, від 03.02.2026 у справі № 916/5152/24.
46. Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідач здійснив сплату заборгованості з орендної плати вже під час розгляду цієї справи в суді. Водночас сам факт погашення заборгованості після звернення з позовом до суду беззаперечно свідчить про допущене відповідачем порушення умов договору щодо своєчасності та повноти внесення орендних платежів.
47. З огляду на це Верховний Суд вважає помилковими висновки судів першої та апеляційної інстанцій про відмову в позові через недоведеність факту заборгованості. Суди безпідставно послалися на те, що відповідач погасив борг у процесі розгляду справи, а прокурор і позивач не висловили заперечень щодо неповноти такого погашення, проігнорувавши при цьому, що предметом оцінки у цій справі є систематичність несплати орендної плати у визначені договором строки, що є самостійною підставою для його розірвання.
48. Суд також відзначає, що обов`язок орендаря своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за користування землею визначений статтею 762 ЦК України, статтями 21, 24 Закону України "Про оренду землі", а також у пунктах 4.1, 4.2, 4.5 договору оренди. 
49. Разом з цим, відповідно до частини четвертої 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.
50. Згідно з частиною шостою статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
51. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 910/7495/16 наведено висновок, відповідно до якого норма частини шостої статті 762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно через обставини, за які орендар не відповідає.
52. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.
53. Тобто орендар повинен довести обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане, і він не відповідає за ці обставини.
Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27.08.2019 у справі № 914/2264/17, від 18.08.2020 у справі № 910/10657/19, від 04.09.2024 у справі № 916/3470/23. 
54. При оцінці таких обставин презюмується незмінність умов господарювання (користування майном) чи стану об`єкта оренди, а орендар повинен подати докази наявності тих обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, а також довести, що ці обставини виникли з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок зміни кон`юнктури на ринку товарів, робіт, послуг, з вини орендодавця, через дію непереборної сили, тощо. Якщо орендар з незалежних від нього обставин протягом певного часу був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим майном, то на підставі цієї ж норми закону він вправі порушувати питання і про повне звільнення його від внесення орендної плати (постанови Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 914/1248/18, від 27.08.2019 у справі № 914/2264/17, від 21.09.2021 у справі № 910/13158/20, від 20.10.2021 у справі № 911/3067/20, від 22.11.2022 у справі 911/654/21).
55. Судами враховано та встановлено, що орендована земельна ділянка відповідно до Генерального плану міста Києва відноситься до території зелених насаджень загального користування, що фактично унеможливлює здійснення передбаченої договором забудови (зведення капітальних будівель і споруд спортивно-оздоровчого комплексу). 
56. Крім того, суди обґрунтовано поклали в основу рішень преюдиціальні обставини, встановлені у постанові Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2019 у справі № 910/6668/19 між тими самими учасниками процесу. 
57. У вказаній справі судом чітко констатовано відсутність вини ТОВ "Рапід" у порушенні строків забудови земельної ділянки та встановлено, що невиконання умов договору зумовлене саме бездіяльністю позивача - Київської міської ради, яка впродовж тривалого часу не затверджувала новий проект Генерального плану м. Києва для зміни функціонального призначення орендованої земельної ділянки. Апеляційним судом наголошено також на тому, що фактичне введення збудованого об`єкту в експлуатацію на цій території буде перебувати під загрозою, оскільки будівництво об`єкта передбачає зведення капітальних будівель і споруд. 
58. Оскільки з моменту ухвалення судового рішення у справі № 910/6668/19 позивачем так і не було вжито жодних заходів для усунення перешкод у цільовому використанні землі, суди дійшли висновку, що невикористання ділянки за призначенням відбулося з причин, які не залежали від волі орендаря.
59. Доводи касаційної скарги прокурора про пасивну поведінку відповідача, зокрема, щодо того, що товариство протягом більше ніж 20 років самостійно не ініціювало перед орендодавцем питання внесення змін до Генерального плану чи коригування строків забудови у самому договорі, а також щодо недотримання судами попередніх інстанцій стандарту доказування "вірогідності доказів" (стаття 79 ГПК України) та безпідставного надання переваги доказам відповідача, а не прокурора, колегія суддів відхиляє. Зазначені аргументи прокурора спрямовані на переоцінку встановлених судами обставин справи та додаткове дослідження зібраних у ній доказів. 
60. Відповідно до імперативних приписів статті 300 ГПК України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або давати нову оцінку вже дослідженим доказам. 
61. Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій на підставі статті 86 ГПК України надали повну та всебічну оцінку поведінці сторін, передумовам виникнення прострочення та ступеню вини кожного з учасників договірних правовідносин, здійснення нової правової оцінки цих обставин судом касаційної інстанції є недопустимим через чітко визначені межі його процесуальних повноважень.
62. Ураховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що хоча суди попередніх інстанцій і дійшли помилкового висновку про те, що саме по собі погашення заборгованості під час розгляду справи виключає підстави для розірвання договору, їхній кінцевий висновок про відмову в позові по суті є правильним. 
63. Оскільки судами встановлено відсутність вини ТОВ "Рапід" у неосвоєнні земельної ділянки та наявність об`єктивних перешкод у її використанні за цільовим призначенням, що виникли через тривалу бездіяльність самого орендодавця, відповідач в силу приписів частини шостої статті 762 ЦК України має право на звільнення від сплати орендної плати на період бездіяльності позивача. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
64. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.
65. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати 
66. Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд - 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури залишити без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2026 та рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2025 у справі № 910/14122/24 - без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та не підлягає оскарженню 

Суддя Є. В. Краснов

Суддя С. К. Могил 

Суддя Н. О. Волковицька