СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 серпня 2026 року Справа № 480/9315/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/9315/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремавтокомплект - Сервіс" до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Ремавтокомплект - Сервіс" звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Одеської митниці, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці щодо відмови у внесенні змін до електронних митних декларацій від 24.09.2025 №25UA500050007709U7 та №25UA500050007712U8, оформлене листом від 03.11.2025 № 7.10-3/28-01-04/13/16738 (в частині, що стосується Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремавтокомплект - Сервіс");
- зобов`язати відповідача внести зміни до митних декларацій №25UA500050007709U7 та №25UA500050007712U8.
Позовні вимоги мотивовані тим, що між ТОВ «Ремавтокомплект-Сервіс» та компанією ADM International SARL були укладені зовнішньоекономічні контракти на поставку ріпаку врожаю 2025 року. 
З метою митного оформлення експортованого товару позивачем 24.09.2025 подано до Одеської митниці відповідні митні декларації, за результатами оформлення яких відповідачем було нараховано вивізне (експортне) мито, яке позивач сплатив для завершення митного оформлення товару та виконання договірних зобов`язань перед іноземним покупцем.
Позивач зазначає, що є сільськогосподарським товаровиробником та здійснив експорт власно вирощеного ріпаку, який класифікується за кодом УКТ ЗЕД 1205. На його думку, відповідно до статті 1-1 Закону України «Про ставки вивізного (експортного) мита на насіння деяких видів олійних культур» у редакції Закону України від 16.07.2025 № 4536-IX, який набрав чинності 04.09.2025, він був звільнений від сплати вивізного (експортного) мита.
Разом з тим позивач вказує, що на момент митного оформлення товару механізм документального підтвердження права сільськогосподарських товаровиробників на зазначену пільгу ще не був визначений, оскільки відповідний порядок був затверджений лише постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2025 №1256. У зв`язку з цим позивач був змушений сплатити вивізне (експортне) мито на загальних підставах, незважаючи на наявність передбаченого законом права на звільнення від його сплати.
Після набрання чинності зазначеною постановою позивач отримав експертні висновки Торгово-промислової палати України, якими підтверджено, що експортований товар є власно вирощеним ріпаком українського походження, після чого звернувся до Одеської митниці із заявами про внесення змін до митних декларацій в частині повернення надміру сплаченого вивізного (експортного) мита. Листом від 03.11.2025 №7.10-3/28-01-04/13/16738 Одеська митниця відмовила у внесенні змін до митних декларацій, пославшись на відсутність на дату експорту нормативно визначеного механізму документального підтвердження права на звільнення від сплати вивізного мита. 
Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки право на звільнення від сплати вивізного (експортного) мита виникло безпосередньо із закону, а постанова Кабінету Міністрів України № 1256 лише врегулювала порядок документального підтвердження вже існуючого права. На думку позивача, після надання всіх необхідних документів у відповідача були відсутні правові підстави для відмови у внесенні змін до митних декларацій, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою суду від 11.12.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі № 480/9315/25, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 71-116), у якому останній позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, зазначивши, що Законом України від 16.07.2025 № 4536-IX було запроваджено звільнення сільськогосподарських товаровиробників від сплати вивізного (експортного) мита при експорті власно вирощених сої та ріпаку, однак механізм документального підтвердження права на таку пільгу був визначений лише постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2025 № 1256, яка набрала чинності 05.10.2025.
За твердженням відповідача, фактичне вивезення товару за спірними митними деклараціями здійснено 23.09.2025, тобто до набрання чинності зазначеною постановою. Відтак на момент митного оформлення та експорту товару був відсутній нормативно визначений механізм документального підтвердження права на звільнення від сплати вивізного (експортного) мита, що унеможливлювало практичне застосування відповідної пільги. За таких обставин митне оформлення правомірно здійснювалося на загальних підставах зі сплатою вивізного (експортного) мита.
Крім того, відповідач зазначив, що сплата позивачем митних платежів була обов`язковою умовою завершення митного режиму експорту та випуску товару за межі митної території України, а тому такі платежі не можуть вважатися помилково чи надміру сплаченими. Подальше запровадження механізму документального підтвердження права на пільгу, на думку відповідача, не впливає на правомірність дій митного органу, вчинених під час митного оформлення товару.
Таким чином, на думку представника, Одеською митницею правомірно прийнято рішення про відмову у внесенні змін до електронних митних декларацій від 24.09.2025 №25UA500050007709U7 та №25UA500050007712U8, оформлене листом від 03.11.2025 № 7.10-3/28-01-04/13/1673.
Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник додатково наголосив на обґрунтованості позовних вимог (а.с. 121-129).
Від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с. 133-142), в яких виклав доводи аналогічні доводам позовної заяви.
Ухвалою суду від 01.01.2026 у задоволенні клопотання представника Одеської митниці про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.
Ухвалою суду від 06.01.2026 у задоволенні клопотання представника Одеської митниці про розгляд справи в порядку загального позовного провадження справи - відмовлено.
Дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд встановив наступне.
01.08.2025 року між ТОВ «Ремавтокомплект-Сервіс» та (Продавець) та компанією ADM International SARL (Покупець) укладено Контракт № 507/10408280 (а.с.25-30), відповідно до якого Продавець зобов`язується поставити, а Покупець прийняти і оплатити «Насіння ріпаку "00" генетично немодифікованого, продовольчого, вищого і 1-го класів, врожаю 2025 року, українського походження, насипом. Виробник - ТОВ «Ремавтокомплект-Сервіс», чистою вагою нетто 303320 кг».
18.09.2025 позивачем до Одеської митниці подано періодичну митну декларацію типу ЕК 10 РР №25UA500050007529U1 (а.с. 23) на зазначений товар разом із пакетом товаросупровідних документів, зокрема рахунком-проформою від 18.09.2025 № 200 (а.с. 31), зовнішньоекономічним контрактом від 01.08.2025 №507/10408280 (а.с.25-30), довідкою Головного управління ДПС у Сумській області від 15.04.2025 №1466/АП/18-28-04-04-05 (а.с. 32), довідкою виробника від 18.09.2025 № 201 (зв. бік а.с. 32), звітами за формами № 37-сг та № 4-сг (а.с.33-35), а також податковою накладною від 18.09.2025 № 170/7 (а.с.36-37).
Товар було задекларовано за кодом УКТ ЗЕД 1205109000 із застосуванням ставки вивізного мита 10 %. 
24.09.2025 позивачем подано додаткову електронну митну декларацію типу «ЕК 10 ДР» №25UA500050007709U7 (а.с.24) щодо цього ж товару. До декларації були додані зазначені вище документи, а також рахунок-фактура (інвойс) від 23.09.2025 № 202 (зв. бік а.с. 31). 
Так, згідно з рахунком-фактурою (інвойсом) від 23.09.2025 № 202 ТОВ «Ремавтокомплект-Сервіс» поставило компанії ADM International SARL насіння ріпаку вищого класу українського походження врожаю 2025 року, що відповідає ДСТУ 4966:2008, у кількості 303,320 тонн за ціною 557,50 доларів США за одну тонну, на загальну суму 169100,90 доларів США.
Товар задекларовано за кодом згідно з УКТЗЕД 1205109000 (графа 33), із застосування ставки мита на товари, що вивозяться суб`єктами господарювання - 10%. 
Крім того, 21.08.2025 між ТОВ «Ремавтокомплект-Сервіс» (Продавець) та компанією ADM International SARL (Покупець) укладено контракт № 507/10411420 (а.с. 42-47), відповідно до умов якого продавець зобов`язався поставити, а покупець – прийняти та оплатити насіння ріпаку «00» генетично немодифікованого, продовольчого, вищого та першого класів, врожаю 2025 року, українського походження, насипом, виробником якого є ТОВ «Ремавтокомплект-Сервіс», у кількості 496,920 т.
18.09.2025 позивачем до Одеської митниці подано періодичну митну декларацію типу ЕК 10 РР №25UA500050007528U2 (а.с. 40) на зазначений товар разом із пакетом товаросупровідних документів, зокрема рахунком-проформою від 18.09.2025 № 202 (зв. бік а.с.47), зовнішньоекономічним контрактом від 21.08.2025 № 507/10411420 (а.с. 42-47), довідкою Головного управління ДПС у Сумській області від 15.04.2025 №1466/АП/18-28-04-04-05 (а.с. 32), довідкою виробника від 18.09.2025 №203 (зв. бік а.с. 48), звітами за формами № 37-сг та № 4-сг (а.с.33-35), а також податковою накладною від 29.08.2025 №152/7 (а.с.49-50).
Товар було задекларовано за кодом УКТ ЗЕД 1205109000 із застосуванням ставки вивізного мита 10 %. 
24.09.2025 позивачем подано додаткову електронну митну декларацію типу «ЕК 10 ДР» №25UA500050007712U8 (а.с.41) щодо цього ж товару. До декларації були додані зазначені вище документи, а також рахунок-фактура (інвойс) від 23.09.2025 № 203 (а.с.48).
Згідно з рахунком-фактурою (інвойсом) від 23.09.2025 № 203 (а.с.33-35) ТОВ «Ремавтокомплект-Сервіс» поставило компанії ADM International SARL насіння ріпаку вищого класу українського походження врожаю 2025 року, що відповідає ДСТУ 4966:2008, у кількості 496,920 тонн за ціною, визначеною сторонами контракту, на загальну суму, зазначену в інвойсі.
Товар задекларовано за кодом згідно з УКТЗЕД 1205109000 (графа 33), із застосування ставки мита на товари, що вивозяться суб`єктами господарювання - 10%. 
23.10.2025, після отримання експертних висновків ТПП України про походження товару від 21.10.2025 року № UAD53100R1058/2 (а.с.39) та № UAD53100R1058/3 (а.с.51) декларант ТОВ «РЕМАВТОКОМПЛЕКТ-СЕРВІС» направив до Одеської митниці заяви № 222 (а.с.52) та № 223 (зв. бік а.с.52) про внесення змін до митних декларацій від 24.09.2025 №25UA500050007709U7 та №25UA500050007712U8 в графи «В», «36», «44» та «47», в частині повернення надміру сплаченого вивізного (експортного) мита.
Листом від 03.11.2025 № 7.10-3/28-01-04/13/16738 (а.с.53-54) Одеською митницею було відмовлено у внесенні змін до митних декларацій від 24.09.2025 №25UA500050007709U7 та №25UA500050007712U8.
В обгрунтування відмови наголошено, що товар вивезено за межі митної території України за періодичними митними деклараціями типу ЕК 10 РР від 18.09.2025 № 25UA500050007529U1 та № 25UA500050007528U2. Частиною 7 статті 260 Кодексу встановлено, що для пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, що вивозяться за межі митної території України за періодичною митною декларацією, застосовуються заходи тарифного й нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, чинні на день пропуску цих товарів через митний кордон України. Фактичне вивезення вказаних товарів за межі митної території України за періодичними митними деклараціями типу ЕК 10 РР від 18.09.2025 №25UA500050007529U1 та № 25UA500050007528U2 здійснювалось 23.09.2025 (згідно з відмітками на вантажному маніфесті). На момент вивезення товару за межі митної території України механізм документального підтвердження, необхідного для надання звільнення від сплати вивізного (експортного) мита сільськогосподарським товаровиробникам при здійсненні експорту власно вирощеної сільськогосподарської продукції та сільськогосподарським кооперативам, які експортують сою, ріпак та кользу, що вирощені членами цього кооперативу, визначений постановою № 1256, був відсутній, що унеможливлювало практичне застосування положень Закону № 4536.
Вважаючи відмову відповідача внести зміни до митних декларацій №25UA500050007709U7 та №25UA500050007712U8, протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною другою статті 1 Митного кодексу України відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України (далі ПК України) та іншими законами України з питань оподаткування.
Відповідно до частини першої статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта.
Згідно із частиною 1 статті 258 Митного кодексу України під митною декларацією, заповненою у звичайному порядку, розуміється митна декларація, що містить обсяг відомостей (даних), достатній для завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у заявлений митний режим. Оформлення митним органом митної декларації, заповненої у звичайному порядку, є випуском товарів у заявлений митний режим.
Нормами частини восьмої статті 264 Митного кодексу України передбачено, що з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант та митний представник несуть відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 289 Митного кодексу України моментом виникнення обов`язку із сплати митних платежів, зокрема при оформленні товарів відповідно до митного режиму експорту є момент прийняття митним органом митної декларації.
Згідно із пунктом 2 частини першої статті 291 Митного кодексу України обов`язок із сплати митних платежів вважається виконаним (митні платежі вважаються сплаченими) у разі сплати коштів безпосередньо до державного бюджету у випадках, визначених законодавством України, з моменту списання коштів з рахунку платника податків у банку або внесення готівкових коштів у касу банку.
Випадки, коли митні платежі не сплачуються визначені статтею 292 Митного кодексу України.
Так, відповідно до статті 292 Митного кодексу України митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, ПК України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України:
1) товари не є об`єктом оподаткування митними платежами;
2) щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано;
3) при ввезенні товарів на митну територію України або вивезенні товарів з митної території України товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень цього Кодексу не передбачає сплату митних платежів, - на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму;
4) коли загальна фактурна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за межі митної території України громадянами, не перевищує обсягів, які не є об`єктом оподаткування митними платежами відповідно до розділу XII цього Кодексу.
Згідно з ст. 295 Митного кодексу України митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов`язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов`язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на митні органи.
Нарахування сум митних платежів здійснюється у валюті України.
Для цілей нарахування митних платежів застосовуються ставки, що діють на день подання митному органу митної декларації на товари, а в разі якщо митне оформлення здійснюється без подання митної декларації, - на день його здійснення.
У разі якщо для цілей обчислення митних платежів, у тому числі визначення митної вартості товарів, необхідно зробити перерахування іноземної валюти, застосовуються курси валют, визначені відповідно до статті 3-1 цього Кодексу.
Частиною першою статті 298 Митного кодексу України передбачено, що суми митних платежів, нараховані декларантом або митним органом, підлягають перерахуванню безпосередньо на єдиний казначейський рахунок.
Статтею 300 Митного кодексу України передбачено, що умови надання звільнення (умовного звільнення) від оподаткування митними платежами визначаються цим Кодексом, Податковим кодексом України, іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.
Згідно з частинами першою, другою та четвертою статті 269 Митного кодексу України за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу орган доходів і зборів зобов`язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови. Внесення змін до митної декларації, прийнятої органом доходів і зборів, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватись лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації. Внесення до митної декларації змін, які впливають на застосування до товарів заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, здійснюється за умови дотримання таких заходів.
За змістом частини сьомої статті 269 Митного кодексу України порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статей 257, 260 та 269 Митного кодексу України та підпункту 195.1.1 пункту 195.1 статті 195, пункту 200.8 статті 200 Податкового кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 р. № 450 затверджено Положення про митні декларації (далі - Положення).
Пунктом 37 цього Положення встановлено, що після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом: подання з метою продовження строку тимчасового ввезення товарів з частковим звільненням від оподаткування митними платежами, для сплати рівними частинами податку на додану вартість у разі надання розстрочення сплати податку на додану вартість під час ввезення на митну територію України устаткування та обладнання на підставах, визначених Податковим кодексом України, а також у випадках, визначених Митним кодексом України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової митної декларації та оформлення її митним органом.
Пунктом 33 Положення передбачено, що за письмовим зверненням декларанта та з дозволу митного органу вiдомостi, зазначенi в поданій митному органу митній декларації, можуть бути змінені, зокрема шляхом доповнення, або митна декларація може бути відкликана.
У разі коли декларування здійснювалося непрямим митним представником, внесення змін або відкликання митної декларації може здійснюватися з дозволу митного органу за письмовим зверненням декларанта або утримувача митного режиму.
У заяві за формою згідно з додатком 3, підписаній декларантом, зазначаються причини зміни або відкликання митної декларації. Якщо відповідні нові відомості або причини відкликання митної декларації підтверджуються документами, що не подавались під час декларування, до заяви додаються завірені в установленому порядку копії таких документів.
Дозвіл митного органу на зміну або відкликання митної декларації на паперовому носії, митне оформлення якої не завершено, надається посадовою особою митного органу, яка здійснює оформлення цієї митної декларації, в усній формі.
За приписами пункту 34 Положення про митні декларації, не дозволяється: внесення змін до граф 1 (перший і другий підрозділи), 14, 37 (перший підрозділ) і 54 митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа; внесення змін або відкликання митної декларації у разі виявлення порушень митних правил щодо задекларованих у цій митній декларації товарів; внесення змін до митної декларації, якщо з поданих документів не випливає, що відомості, зазначені у цій митній декларації, необхідно змінювати; внесення змін або відкликання митної декларації після надання декларанту або уповноваженій ним особі митним органом, якому подана така митна декларація, інформації про призначення митним органом митного огляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення або перевірки документів на товари (крім випадків, коли після проведення зазначених митних формальностей порушень митних правил не виявлено); внесення змін до митної декларації або її відкликання у разі відсутності документів, що підтверджують необхідність внесення таких змін або її відкликання; внесення змін до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа з метою подання відомостей у випадках, коли Митним Кодексом України передбачена необхідність подання з цією метою додаткової декларації.
Із системного аналізу наведених норм убачається, що декларант має право вносити зміни до митної декларації як до завершення митного оформлення товарів, так і протягом трьох років після його завершення. Таке право реалізується шляхом подання відповідної заяви до митного органу з документами, що підтверджують необхідність внесення змін. При цьому законодавством визначено вичерпний перелік випадків, коли внесення змін до митної декларації не допускається. Отже, за відсутності передбачених законом підстав для відмови митний орган зобов`язаний розглянути подану заяву та вирішити питання про внесення відповідних змін до митної декларації з урахуванням поданих декларантом документів і вимог митного законодавства.
Як встановлено судом, за МД від 24.09.2025 №25UA500050007709U7 позивачем на адресу компанії ADM International SARL експортувалось насіння ріпаку, вищого класу українського походження врожаю 2025 року, у кількості 303,320 тонн за ціною 557,50 доларів США за одну тонну, на загальну суму 169100,90 доларів США.
Крім того, за МД від 24.09.2025 №25UA500050007709U7 позивачем на адресу компанії ADM International SARL експортувалось насіння ріпаку, вищого класу українського походження врожаю 2025 року, за кодом 1205 10 90 00 згідно УКТЗЕД у кількості 303,320 тонн за ціною 557,50 доларів США за одну тонну, на загальну суму 169100,90 доларів США.
Товар було задекларовано за кодом УКТ ЗЕД 1205109000 із застосуванням ставки вивізного мита 10 % (графа 47 МД). При цьому графа 36 «Преференція» митних декларацій не містила відомостей про застосування будь-яких пільг.
За позицією позивача, оскільки він є сільськогосподарським товаровиробником, на нього поширюються зміни, внесені Законом України від 16.07.2025 № 4536-IX до статті 1-1 Закону України «Про ставки вивізного (експортного) мита на насіння деяких видів олійних культур», якими передбачено звільнення від сплати вивізного (експортного) мита при експорті власно вирощеного ріпаку. Саме з цих підстав позивач звернувся до Одеської митниці із заявами про внесення змін до митних декларацій.
Однак, листом від 03.11.2025 № 7.10-3/28-01-04/13/16738 (а.с.53-54) Одеською митницею було відмовлено у внесенні змін до митних декларацій від 24.09.2025 №25UA500050007709U7 та №25UA500050007712U8.
Єдиною підставою для відмови у внесення відповідних змін до митних декларацій було твердження відповідача про те, що оскільки вивезення вказаної сільськогосподарської продукції за межі митної території України здійснювалось на момент відсутності механізму документального підтвердження, необхідного для надання звільнення від сплати вивізного (експортного) мита сільськогосподарським товаровиробникам при здійсненні експорту власно вирощеної сільськогосподарської продукції та сільськогосподарським кооперативам, які експортують сою, ріпак та кользу, що вирощені членами цього кооперативу, визначеного постановою № 1256, це унеможливило практичне застосування положень Закону № 4536 в частині звільнення від сплати вивізного (експортного) мита.
Суд вважає такі доводи відповідача необґрунтованими з огляду на наступне.
Законом України «Про інтегроване запобігання та контроль промислового забруднення та з метою удосконалення окремих положень податкового законодавства» від 16.07.2025 № 4536-ІХ (далі - Закон № 4536-IX) було внесено зміни до Закону України "Про ставки вивізного (експортного) мита на насіння деяких видів олійних культур" від 10.09.2009 № 1033-XIV (далі - Закон № 1033-XIV), доповнивши його статтею 1-1, якою затверджено ставки вивізного (експортного) мита на такі види олійних культур, зокрема на насіння ріпаку або кользи, подрібнене або не подрібнене (код товару згідно з УКТ ЗЕД 1205) - у розмірі 10 відсотків митної вартості товару. Вказані зміни набрали чинності з 04.09.2025.
Відповідно до статі 1-1 Закон № 1033-XIV (в редакції Закону № 4536-IX станом на 04.09.2025) ставка вивізного (експортного) мита на соєві боби, подрібнені або не подрібнені (код 1201 згідно з УКТ ЗЕД), застосовується з дня, наступного за днем опублікування Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про інтегроване запобігання та контроль промислового забруднення» та з метою удосконалення окремих положень податкового законодавства", але не раніше 01.09.2025.
Починаючи з 01.01.2030, ставка вивізного (експортного) мита на олійні культури, види яких визначені цією статтею, щороку зменшується на 1 відсотковий пункт до значення 5 відсотків.
Сільськогосподарські товаровиробники, які експортують власно вирощену сільськогосподарську продукцію, що класифікується за кодами 1201 та 1205 згідно з УКТ ЗЕД, а також сільськогосподарські кооперативи, які експортують таку сільськогосподарську продукцію, вирощену членами такого кооперативу, звільняються від сплати вивізного (експортного) мита, передбаченого цією статтею.
Термін «сільськогосподарський товаровиробник» вживається у значенні, наведеному в Податковому кодексі України".
Підпунктом 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) визначено, що сільськогосподарський товаровиробник це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Відповідно до положень пункту 291.4 статті 291 ПК України, суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку, зокрема: четверта група - сільськогосподарські товаровиробники: а) юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.
Наказом Міністерства фінансів України від 05.09.2025 №455 «Про внесення зміни до Класифікатора звільнень від сплати вивізного мита» Класифікатор звільнень від сплати вивізного мита, затверджений наказом Мінфіну від 20.09.2012 №1011, було доповнено кодом пільги «063» (сільськогосподарська продукція, що класифікують за кодами 1201 та 1205 згідно з УКТЗЕД, власно вирощена сільськогосподарськими товаровиробниками, а також членами сільськогосподарських кооперативів).
Механізм підтвердження права сільськогосподарських товаровиробників та сільськогосподарських кооперативів на пільгу зі сплати вивізного мита при експорті власно вирощеного насіння сої та ріпаку товарних позицій згідно з УКТЗЕД 1201 та 1205 було визначено Постановою КМУ від 03.10.2025 № 1256 «Деякі питання підтвердження власного вирощування окремих видів сільськогосподарської продукції для цілей експорту» (далі - Постанова № 1256).
Так, згідно із пунктом 1 Постанови № 1256 сільськогосподарські товаровиробники, які експортують власно вирощену сільськогосподарську продукцію, що класифікується за кодами 1201 та 1205 згідно з УКТЗЕД, а також сільськогосподарські кооперативи, які експортують зазначену сільськогосподарську продукцію, вирощену членами таких кооперативів (далі - експортери), митні органи, Торгово-промислова палата України та регіональні торгово-промислові палати визнають, що експертний висновок про походження товару, виданий експортеру Торгово-промисловою палатою України або регіональною торгово-промисловою палатою (далі - експертний висновок), є документом, що підтверджує право такого експортера на пільгу із сплати вивізного (експортного) мита, передбачену статтею 1-1 Закону України «Про ставки вивізного (експортного) мита на насіння деяких видів олійних культур». Експертні висновки для цілей цієї постанови видаються експортерам Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами на кожну окрему партію сільськогосподарської продукції, що експортується.
Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 06.10.2025 № 508 Класифікатор документів, сертифікатів, дозволів та додаткової інформації, затверджений наказом Мінфіну від 20.09.2012 №1011, було доповнено кодом документу «8053» (експертний висновок про походження товару, виданий Торгово-промисловою палатою України або регіональною торгово-промисловими палатами, що підтверджує право сільськогосподарського товаровиробника на пільгу зі сплати вивізного (експертного) мита, передбачену статтею 1-1 Закону України «Про ставки вивізного (експертного) мита на насіння деяких олійних культур»).
З урахуванням наведеного правового регулювання, суд зазначає, що Закон №4536-IX, яким були запроваджені пільги від сплати вивізного (експортного) мита для власно вирощеної сільськогосподарської продукції, що класифікується за кодами 1201 та 1205 згідно з УКТ ЗЕД набув чинності з 04.09.2025.
Однак механізм підтвердження права сільськогосподарських товаровиробників та сільськогосподарських кооперативів на вказану пільгу було визначено лише з прийняттям Постанови № 1256, яка набрала чинності 05.10.2025, тобто через місяць після запровадження вивізного (експортного) мита та пільг по його сплаті.
Матеріалами справи підтверджується, що митне оформлення товарів в режимі експорту згідно МД №25UA500050007709U7 від 24.09.2025 та МД № 25UA500050007709U7 від 24.09.2025 здійснено позивачем в період після набрання чинності Законом № 4536-IX, проте до моменту набрання чинності Постановою № 1256.
Суд зазначає, що задля усунення правової невизначеності та мінімізації конфліктних ситуацій щодо неоднакового тлумачення норм права Податкового Кодексу України закріплено принцип презумпції правомірності рішень платників податків.
Так, у положеннях ПК України серед основних засад податкового законодавства передбачено принцип презумпції правомірності рішень платника податків суть якого зводиться до того, що у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.
Отже, мова йде не лише про загальнообов`язкове усунення юридичних колізій, яке є одночасно і правом (повноваженням), і процесуальним обов`язком суду при звичайному (безвідносно до виду правовідносин) правозастосуванні. Мова йде про порядок вирішення ситуацій, у яких стикаються (конфліктують) інтереси платника податків і контролюючого органу, а норми податкового права, що регулюють такі правовідносини, прямо чи внаслідок їх тлумачення, а також у своїй сукупності, не є однозначними та допускають множинне трактування їхніх прав та обов`язків, внаслідок якого можливе вирішення справи як на користь платника, так і проти нього.
Презумпція сформульована як принцип у статті 4 ПК України (пункт 4.1.4). Саме таким чином встановлено найвищий ступінь її імперативності. Крім того, презумпція також закріплена як спеціальна норма у пункті 56.21 статті 56 ПК України саме для цього виду правовідносин, що означає безумовне її врахування при вирішенні спорів, що регулюються означеною статтею.
Положення пункту 56.21 статі 56 ПК України установлює шляхи подолання колізій у податкових правовідносинах таким чином: у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.
Сама юридична конструкція норми пункту 56.21 статті 56 ПК України дає підстави стверджувати, що презумпція застосовна не лише у ситуації прямої суперечності норм, але й у будь-якій іншій ситуації невизначеності в процесі правозастосування. Для її застосування необхідно і достатньо виявлення двох або більше альтернативних варіантів правомірної поведінки, обравши найвигідніший для себе з яких, платник має почуватися захищеним від можливих негативних наслідків як з боку контролюючого органу, так і суду.
Аналогічна правова позиції при вирішенні подібних правовідносин, викладена в постанові Верховного Суду від 05.10.2023 у справі №300/2906/22.
Суд вважає, що у ситуації, яка склалася, коли Законом № 4536-IX, який набрав чинності з 04.09.2025, були запроваджені пільги від сплати вивізного (експортного) мита для власно вирощеної сільськогосподарської продукції, що класифікується за кодами 1201 та 1205 згідно з УКТ ЗЕД, проте механізм підтвердження права сільськогосподарських товаровиробників та сільськогосподарських кооперативів на вказану пільгу було визначено лише з прийняттям Постанова № 1256, яка набрала чинності 05.10.2025, наявне неоднозначне тлумачення змісту прав платника, яке полягає у можливості застосування останнім пільги з 04.09.2025, що вказує на певний недолік нормотворчої техніки.
Між тим, реалізація права на пільгу, закріпленого в Законі, не може ставитися в залежність від наявності чи відсутності підзаконного регулювання та затвердженого механізму підтвердження походження товару, адже відсутність порядку реалізації права на звільнення від сплати вивізного мита не анулює саму пільгу. Позивач не повинен нести відповідальність за відсутність необхідних процедурних актів, і відсутність механізму підтвердження походження товару не може призводити до покладання на суб`єктів правових відносин додаткових обов`язків.
Судом встановлено, що основним видом економічної діяльності позивача є 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (зв. бік а.с.18-22)
Матеріалами справи підтверджується, що позивачем до МД №25UA500050007709U7 та МД №25UA500050007712U8 було надано документи, які підтверджують наявність у нього права на звільнення від сплати митних платежів на підставі Закону № 1033-XIV.
Зокрема, про той факт, що позивачем експортувався саме власно вирощений ріпак свідчить безпосередньо графа 31 МД, в якій виробником товару зазначено ТОВ «Ремавтокомплект-Сервіс».
Також як вбачається із графи 44 МД договір на поставку ріпаку врожаю 2025 року було подано за кодом «4104», тобто як прямий зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх).
Крім того, судом встановлено, що позивачем було надано відповідачу експертний висновок Торгово-промислової палати України про походження товару від 21.10.2025 № UAD53100R1058/2 (а.с.39) (за митною декларацією МД №25UA500050007709U7), в якому, зокрема, вказано, що задекларований товар "насіння ріпаку «00», генетично немодифікований, продовольчий, вищого і 1-го класів, українського походження, врожаю 2025 р., насипом", вагою 303,320 тон вирощений та зібраний на території України підприємством ТОВ "РЕМАВТОКОМПЛЕКТ-СЕРВІС", код ЄДРПОУ 31097550, 41600, Україна, Сумська область, м. Конотоп, вул. Генерала Тхора, 148, Україна, на орендованих земельних ділянках Конотопського району, Сумської області Попівської ОТГ, Підлипенського старостинського округу Конотопської міської ради, Дубов`язівської ОТГ, Бочечківської ОТГ та Суборенда з ТОВ "ПСП "СОЛЕКС-АГРО" (код ЄДРПОУ 43240836), під ріпак було засіяно 702,0 га. землі, валовий збір 34 720,2 ц., (49,46 ц/га).
Також, позивачем було надано відповідачу експертний висновок Торгово-промислової палати України про походження товару від 21.10.2025 № UAD53100R1058/3 (а.с.51) (за митною декларацією МД №25UA500050007712U8), в якому, зокрема, вказано, що задекларований товар "насіння ріпаку «00», генетично немодифікований, продовольчий, вищого і 1-го класів, українського походження, врожаю 2025 р., насипом", вагою 496,920 тон вирощений та зібраний на території України підприємством ТОВ "РЕМАВТОКОМПЛЕКТ-СЕРВІС", код ЄДРПОУ 31097550, 41600, Україна, Сумська область, м. Конотоп, вул. Генерала Тхора, 148, Україна, на орендованих земельних ділянках Конотопського району, Сумської області Попівської ОТГ, Підлипенського старостинського округу Конотопської міської ради, Дубов`язівської ОТГ, Бочечківської ОТГ та Суборенда з ТОВ "ПСП "СОЛЕКС-АГРО" (код ЄДРПОУ 43240836), під ріпак було засіяно 702,0 га. землі, валовий збір 34 720,2 ц., (49,46 ц/га).
З урахування викладеного, позивач є сільськогосподарським товаровиробником, який в силу набрання чинності Законом № 4536-ІХ, з 04.09.2025 звільнений від сплати вивізного (експертного) мита на поставлений товар, передбаченого статтею 1-1 Закону 1033-XIV.
При цьому, як у відзиві на позовну заяву, запереченнях на відповідь на відзив, представником відповідача не заперечувався факт наявності права у позивача на користування пільгою зі сплати митних платежів за поставку ріпаку власного виробництва.
В той же час, основним аргументом митного органу є те, що на момент вивезення товару за межі митної території України механізм документального підтвердження, необхідного для надання звільнення від сплати вивізного (експортного) мита сільськогосподарським товаровиробникам при здійсненні експорту власно вирощеної сільськогосподарської продукції, які експортують сою, ріпак та кользу, визначений постановою № 1256, був відсутній, що унеможливлювало практичне застосування положень Закону № 4536.
Проте, суд ще раз наголошує на тому, що на момент вивезення товару за митну територію України позивач мав право на пільги щодо сплати митних платежів як сільськогосподарський товаровиробник на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України» «Про інтегроване запобігання та контроль промислового забруднення та з метою удосконалення окремих положень податкового законодавства» № 4536-ІХ від 16.07.2025.
В той же час, набрання чинності 05.10.2025 постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2025 № 1256 "Деякі питання підтвердження власного вирощування окремих видів сільськогосподарської продукції для цілей експорту" вже після вивозу товару за межі митної території (24.09.2025) не позбавляє права позивача подати заяву відповідно до статті 269 Митного кодексу України щодо надання дозволу на внесення змін до митної декларації, що ним і було зроблено.
Натомість, відповідач у листі від 03.11.2025 № 7.10-3/28-01-04/13/16738 необґрунтовано та безпідставно відмовив у наданні позивачу дозволу на внесення змін до спірних МД.
Відтак, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи позивачу у наданні позивачу дозволу на внесення змін до спірних МД діяло не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а відтак відмова відповідача у наданні дозволу на внесення змін до спірних МД, оформлена листом від 03.11.2025 № 7.10-3/28-01-04/13/16738, є протиправною.
Водночас, враховуючи, що відмова митного органу була оформлена листом у порядку розгляду звернення позивача, а не прийнята у формі окремого рішення суб`єкта владних повноважень, така відмова не є рішенням у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України та не підлягає скасуванню як акт індивідуальної дії. Відтак, вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці щодо відмови у внесенні змін до електронних митних декларацій від 24.09.2025 №25UA500050007709U7 та №25UA500050007712U8, оформлене листом від 03.11.2025 № 7.10-3/28-01-04/13/16738 (в частині, що стосується Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремавтокомплект - Сервіс") задоволенню не підлягає.
Застосовуючи механізм захисту права позивача, порушеного відповідачем як суб`єктом владних повноважень, суд вважає, що з урахуванням повноважень, наданих суду частиною другою статті 245 КАС України, в частині позовної вимоги зобов`язального характеру позов належить задовольнити, шляхом зобов`язання Одеської митниці внести зміни до митних декларацій № 25UA500050007709U7 та № 25UA500050007712U8 від 24.09.2025 на підставі заяв позивача від 23.10.2025 № 222 та № 223.
На переконання суду, зобов`язання відповідача внести зміни до митних декларацій є належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача, оскільки забезпечує остаточне вирішення спору між сторонами.
Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем не наведено жодних інших перешкод або обставин, які б свідчили про недотримання позивачем встановленої законодавством процедури звернення із заявами про внесення змін до митних декларацій, окрім тих, які вже були предметом судового розгляду та отримали належну правову оцінку.
Відтак, суд дійшов висновку, що позивачем виконано всі передбачені законодавством умови для внесення відповідних змін до митних декларацій. Такий спосіб захисту відповідає принципам здійснення адміністративного судочинства та не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача, оскільки ані під час розгляду заяв позивача, ані під час судового розгляду справи не було встановлено інших законних підстав для відмови у внесенні змін до митних декларацій, крім тих, що були досліджені та спростовані судом.
Враховуючи задоволення позовних вимог, позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає відшкодуванню сплачена позивачем 2422,40 грн сума судового збору, що є належним розміром, який підлягав сплаті до бюджету на час звернення позивача до суду. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремавтокомплект - Сервіс" до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення – задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову Одеської митниці, оформлену листом від 03.11.2025 № 7.10-3/28-01-04/13/16738, у наданні Товариству з обмеженою відповідальністю "Ремавтокомплект - Сервіс" дозволу на внесення змін до митних декларацій від 24.09.2025 № 25UA500050007709U7 та від 24.09.2025 № 25UA500050007712U8.
Зобов`язати Одеську митницю (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ 44005631) внести зміни до митних декларацій від 24.09.2025 № 25UA500050007709U7 та від 24.09.2025 № 25UA500050007712U8 на підставі заяв Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремавтокомплект - Сервіс"(вул. Генерала Тхора, 148, м. Конотоп, Сумська область, 41600, код ЄДРПОУ 31097550) від 23.10.2025 № 222 та від 23.10.2025 № 223.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ 44005631) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремавтокомплект - Сервіс" (вул. Генерала Тхора, 148, м. Конотоп, Сумська область, 41600, код ЄДРПОУ 31097550) судовий збір у розмірі 2422,40 грн. 
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   О.А. Прилипчук