Справа № 174/1021/26
п/с 2/174/655/2026
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 вересня 2026 року    м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді - Ілюшик І.А., 
за участю: секретаря – Троцько О.В.,  
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:
Позивач Товариствоз обмеженоювідповідальністю «Діджифінанс» (далі-  ТОВ «Діджи фінанс») звернулося до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову зазначено, що 23.04.2025 між Товариствомз обмеженою відповідальністю «Слон кредит» (далі- ТОВ «Слон кредит») та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 2241330 та, в межах якого, відповідачу надається кредит у гривні, а відповідач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. 
28.11.2025 згідно умов договору факторингу № 28112025, ТОВ «Слон кредит» відступлено право вимоги за кредитним договором № 2241330 від 23.04.2025 на користь ТОВ «Діджи фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи фінанс» набуло права вимоги до відповідача на суму боргу, що становить 24 322,48 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 4 699,99 грн; заборгованість за відсотками становить 10 222,49 грн; заборгованість за комісійними винагородами становить 0 грн; заборгованість за пенею становить 9 400,00 грн.
Тому, позивач просить стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу за договором та судові витрати по справі.
Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 04.08.2026 справа прийнята до провадження, постановлено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по справі із АТ КБ «ПриватБанк». 
На виконання ухвали суду, банком надані запитувані відомості.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив суд розглядати справу без участі представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надала, тому, суд, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, вирішує справу у заочному порядку за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що 23.04.2025 ОСОБА_1 , подавши Заяву-Анкету та пройшовши ідентифікацію, підписала з ТОВ «Слон кредит» Договір № 2241330 про надання споживчого кредиту по продукту «Зручний», відповідно до умов якого, ТОВ «Слон кредит» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 4 700,00 грн, строком на 360 днів, зі сплатою нею процентів за користування кредитом та штрафом за неналежне виконання зобов`язань, передбачених розділом 3 та п. 6.4. цього договору. Кредитний договір з Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (додаток № 1 до Договору), Заяву-Анкету та Інформаційне повідомлення споживача, ОСОБА_1 підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором В053 (а.с. 9-16).
Також, до укладення вищевказаного кредитного договору, ОСОБА_1 ознайомилася із Паспортом споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма) по продукту «Зручний», що підтвердила електронним підписом одноразовим ідентифікатором М115 (а.с. 17).
Факт перерахування та отримання 23.04.2025  ОСОБА_1 коштів на платіжну карту № НОМЕР_1 в сумі 4 700,00 грн за номером транзакції в системі ТОВ «Слон кредит», підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК» за вих. № 20251210-689 від 10.12.2025 та листом АТ КБ «ПриватБанк» від 12.08.2026 № 20.1.0.0.0/7-260806/85590-БТ з випискою по рахунку №  НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) за період 23.04.2025-23.04.2025 (а.с. 18, 56, 57).
Згідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2241330 від 23.04.2025, заборгованість ОСОБА_1 , станом на 08.12.2025, становить 24 322,48 грн, з яких: 4 699,99 грн – тіло кредиту; 10 222,49 грн – відсотки за користування кредитом; 9 40,00 грн – штраф, пеня (за просрочку платежів) (а.с. 19).
28.11.2025 між ТОВ «Діджи фінанс» (фактор) та ТОВ «Слон кредит» (клієнт) укладено договір факторингу № 28112025, згідно умов якого, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити клієнту ціну придбання за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб. Так, відповідно до витягу з додатку до договору факторингу № 28112025 від 28.11.2025, до ТОВ «Діджи фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 по договору № 2241330 від 23.04.2025 на загальну суму 24 322,48 грн, з яких: сума заборгованості за тілом кредиту (основна сума боргу) – 4 699,99 грн; сума заборгованості по процентам за користування кредитом – 10 222,49 грн; сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) та або процентами за порушення грошового зобов`язання – 9 400,00 грн (а.с. 20-31).
За правилами ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначеност. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже,будь-якийвид договору,який укладаєтьсяна підставіЦивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року № 127/33824/19.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеном уст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Відповідно дост. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Згідност. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно дост. 610 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно зст. 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Як вбачається зіст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зіст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що Договір № 2241330 про надання споживчого кредиту по продукту «Зручний» від 23.04.2025 укладений у спосіб, визначений чинним законодавством, ТОВ «Діджи фінанс» набуло право вимоги за цим договором, доказів належного виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором, матеріали справи не містять. ОСОБА_1  має непогашену заборгованість теред ТОВ «Діджи фінанс» за кредитним договором № 2241330 від 23.04.2025, яка, за підрахунками позивача, становить 24 322,48 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 4 699,99 грн; заборгованість за відсотками становить 10 222,49 грн; заборгованість за пенею становить 9 400,00 грн.
Водночас, вимога про стягнення заборгованості за пенею в розмірі 9 400,00 грн, є необґрунтованою.
Так, згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов’язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов’язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Виходячи з цього, позов ТОВ «Діджи фінанс» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають частковому задоволенню в сумі 14 922,48 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 4 699,99 грн; заборгованість за відсотками становить 10 222,49 грн. У задоволенні позову в іншій частині слід відмовити.
На підставі ст. 137, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1 633,45 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 3 681,16 грн (а.с. 1, 32-37), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. В іншій частині віднести на рахунок позивача.
Керуючись ст. 10, 76-81, 141, 263-265, 273, 280, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс», ЄДРПОУ: 42649746, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, м. Бровари, Київська обл., 07406, IBAN: НОМЕР_4 в АТ «ПУМБ», МФО: 334851, заборгованість за кредитним договором № 2241330 від 23.04.2025 у розмірі 14 922,48 грн.
У задоволенні позову в іншій частині відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс», ЄДРПОУ: 42649746, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, м. Бровари, Київська обл., 07406, IBAN: НОМЕР_4 в АТ «ПУМБ», МФО: 334851, судовий збір у розмірі 1 633,45 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс», ЄДРПОУ: 42649746, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, м. Бровари, Київська обл., 07406, IBAN: НОМЕР_4 в АТ «ПУМБ», МФО: 334851, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 681,16 грн.
В іншій частині, віднести на рахунок позивача.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя І.А.Ілюшик