Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
( з а о ч н е )
Справа №338/831/26
Провадження №2/338/924/26
03 вересня 2026 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі : головуючого-судді Шишка О.А.,
з участю : секретаря Сіщук Г.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 5434389 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 03 квітня 2025 року.
Позов обґрунтовано тим, що 03 квітня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем в електронній формі укладено кредитний договір № 5434389. Первісний кредитор надав відповідачу 8800 грн шляхом перерахування коштів на вказану ним платіжну картку, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти та комісію. Строк кредитування становив 360 днів, періодичність платежів - кожні 20 днів, стандартна процентна ставка - 0,95 % за кожен день користування кредитом, разова комісія за надання кредиту - 880 грн.
Відповідач зобов`язання не виконав і платежів не здійснив. За розрахунком первісного кредитора станом на 28 листопада 2025 року обліковувалось 8800 грн тіла кредиту, 20064 грн процентів, 880 грн комісії та 4400 грн штрафних санкцій.
На підставі договору факторингу № 28/11/2025 від 28 листопада 2025 року ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» право грошової вимоги до відповідача. Позивач продовжив нарахування договірних процентів до закінчення строку кредитування та нарахував 10115,60 грн за 121 календарний день.
Посилаючись на неналежне виконання договору, позивач просив стягнути 39859,60 грн, з яких: 8800 грн - тіло кредиту, 20064 грн - проценти, нараховані первісним кредитором, 10115,60 грн - проценти, нараховані позивачем, 880 грн - комісія за надання кредиту. Також просив стягнути 2662,40 грн судового збору та 10000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав і не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов та будь-яких доказів на спростування заявлених вимог не подав.
Відповідно до статей 280-281 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин не прибув, відзиву не подав, а представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи.
Дослідивши письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов такого висновку.
Щодо укладення та виконання електронного кредитного договору.
Суд встановив, що 03 квітня 2025 року ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 уклали договір № 5434389 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір містить ідентифікаційні та контактні дані відповідача, номер його платіжної картки, суму кредиту, строк кредитування, процентну ставку, порядок і строки виконання зобов`язань, графік платежів та інші істотні умови. Договір і паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 36537.
За статтями 205, 207, 626, 627, 628, 638, 639 ЦК України правочин може вчинятися в електронній формі, а договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов. Правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою електронного засобу зв`язку та він підписаний сторонами.
Відповідно до статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти та її прийняття, а електронний підпис одноразовим ідентифікатором є належним способом підписання електронного правочину. Електронний договір, підписаний у визначеному законом порядку, прирівнюється за правовими наслідками до договору, укладеного у письмовій формі.
У постанові від 08 квітня 2026 року у справі № 705/1938/25 (провадження № 61-13271св25) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що кредитний договір, підписаний одноразовим паролем-ідентифікатором, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, за умови досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов. Без входу до особистого кабінету та введення такого ідентифікатора договір не міг би бути укладений.
Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19: підписання договору одноразовим ідентифікатором, одержаним через засіб зв`язку та використаним в особистому кабінеті, підтверджує волевиявлення особи на укладення електронного договору.
Суд враховує також висновки постанови КЦС ВС від 04 лютого 2026 року у справі № 758/14925/23 (провадження № 61-4523св25) щодо необхідності оцінити не лише зовнішній вигляд паперової копії електронного договору, а й спосіб ідентифікації позичальника, фіксацію змісту договору, спосіб його надсилання та сукупність інших електронних і письмових доказів. У цій справі відповідач не поставив під сумнів відповідність поданих копій електронним оригіналам, не заявляв про зміну їх змісту та не просив витребувати оригінали.
Факт надання кредиту підтверджується довідкою ТОВ «Пейтек», за якою 03 квітня 2025 року о 18:47:14 успішно перераховано 8800 грн на платіжну картку № НОМЕР_1 , із зазначенням номера транзакції, Session ID та коду авторизації. Крім того, у відповіді АТ «Універсал Банк» від 19 серпня 2026 року № BT/E-35933, наданій на виконання ухвали суду від 05 серпня 2026 року, підтверджено, що вказана картка емітована на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , та що ІНФОРМАЦІЯ_1 на неї зараховано 8800 грн. Зіставлення дати, суми й номера платіжної картки у цих документах доводить фактичне одержання відповідачем кредитних коштів.
Згідно зі статтями 525, 526, 530, 610, 611, 1048, 1049, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти у строки й у порядку, встановлені договором. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Оскільки доказів повернення кредиту чи сплати процентів відповідач не подав, вимога про стягнення 8800 грн основного боргу є обґрунтованою.
Щодо переходу права вимоги до позивача.
За статтями 512, 514, 516 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою шляхом передання своїх прав за правочином. До нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу, а згода боржника для такої заміни не потрібна, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статей 1077-1082 ЦК України за договором факторингу клієнт відступає факторові право грошової вимоги до третьої особи, а фактор здійснює фінансування клієнта. Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови одержання повідомлення про відступлення права вимоги.
Матеріалами справи підтверджено, що 28 листопада 2025 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» уклали договір факторингу № 28/11/2025 і підписали акт приймання-передачі реєстру боржників. У витягу з реєстру за порядковим номером 1393 зазначені ОСОБА_1 , його РНОКПП, номер кредитного договору 5434389 та склад заборгованості. Платіжною інструкцією № 7705 від 28 листопада 2025 року підтверджено перерахування фактором клієнту 2808618,09 грн за договором факторингу.
Первісний кредитор 01 грудня 2025 року розмістив повідомлення про відступлення в особистому кабінеті боржника та направив SMS-повідомлення на погоджений у договорі номер телефону. Відсутність повідомлення сама по собі не впливає на дійсність заміни кредитора, а лише покладає на нового кредитора ризик належного виконання боржником первісному кредитору. Доказів такого виконання немає.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) роз`яснила, що відступлення права вимоги є заміною сторони у зобов`язанні, а новий кредитор набуває саме ті права, які належали первісному кредитору, в обсязі та на умовах, що існували на час переходу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у справі № 910/19199/21 (провадження № 12-45гс22) наголошено, що договір відступлення презюмується правомірним, доки його недійсність не встановлена законом або судом, а його правова природа визначається змістом прав і обов`язків сторін.
Отже, договір факторингу, акт, витяг із реєстру боржників і доказ фінансування у сукупності підтверджують набуття ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» права вимоги до відповідача за кредитним договором № 5434389.
Щодо розміру процентів.
Пунктом 1.3 договору встановлено строк кредитування 360 днів, а пунктом 1.4.1 - стандартну процентну ставку 0,95 % за кожен день користування кредитом. Щоденна сума процентів становить 83,60 грн (8800 грн ? 0,95 %). У самому договорі орієнтовну загальну суму процентів за весь строк визначено як 30096 грн, а загальну вартість кредиту з урахуванням тіла та комісії - 39776 грн.
Первісний кредитор нарахував 20064 грн процентів за 240 календарних днів - з 03 квітня до 28 листопада 2025 року включно. Позивач нарахував ще 10115,60 грн за 121 день - з 29 листопада 2025 року до 29 березня 2026 року включно. Отже, два розрахунки сукупно охоплюють 361 день і суперечать погодженому сторонами строку кредитування 360 днів.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) сформулювала висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти існує лише протягом погодженого строку кредитування та припиняється після його спливу або після пред`явлення вимоги відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України.
Тому за 360 днів користування кредитом підлягають стягненню проценти в сумі 30096 грн (83,60 грн ? 360), що відповідає погодженим умовам і зазначеній у договорі загальній сумі процентів. У стягненні 83,60 грн процентів, нарахованих за зайвий 361-й день, належить відмовити.
Щодо комісії за надання кредиту.
Пунктом 1.4 договору передбачена разова комісія за надання кредиту в сумі 880 грн, яка нараховується в дату надання кредиту. Договір не визначає самостійної додаткової чи супутньої послуги, яку кредитодавець надає споживачу саме за цю плату. Фактично комісія встановлена за вчинення кредитодавцем дій, необхідних для укладення та виконання самого кредитного договору, тобто за надання кредиту.
За частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору кредитодавець безоплатно надає споживачу передбачену законом інформацію про поточний розмір заборгованості та інші відомості щодо виконання договору. Відповідно до частини п`ятої статті 12 цього Закону умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
У постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що споживач не повинен оплачувати послуги, які законом мають надаватися безоплатно; умова про таку плату є нікчемною, а суд застосовує наслідки нікчемності незалежно від пред`явлення окремої вимоги.
У постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду також наголосила, що кредитодавець не вправі стягувати плату за дії, які вчиняє на власну користь, за дії позичальника на користь кредитодавця або за дії, спрямовані на встановлення, зміну чи припинення кредитних правовідносин. Такі дії не є окремою послугою, замовленою позичальником.
Надання суми кредиту є основним обов`язком кредитодавця за статтею 1054 ЦК України, а не окремою послугою споживачу. Комісія за виконання кредитодавцем власного основного обов`язку збільшує фактичну плату за користування кредитом і є завуальованою формою такої плати. Тому умова пункту 1.4 договору в цій частині не підлягає застосуванню, а у стягненні 880 грн комісії слід відмовити.
Отже, позов підлягає частковому задоволенню: з відповідача належить стягнути 38896 грн, з яких 8800 грн основного боргу та 30096 грн процентів. У решті вимог про стягнення 963,60 грн - 83,60 грн процентів та 880 грн комісії - слід відмовити.
Щодо судових витрат.
Позивач сплатив 2662,40 грн судового збору. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено на 97,5825 %, тому з відповідача підлягає стягненню 2598,04 грн судового збору.
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивач подав договір № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, заявку на виконання доручення, рахунок та акт від 26 травня 2026 року на 10000 грн, а також ордер адвоката. За актом до вартості включено первинну консультацію, аналіз документів і практики, підготовку кількох позицій, письмовий консультаційний висновок, адвокатські запити, позов, оформлення додатків, складання інших процесуальних документів та представництво в суді.
За статтями 133, 137, 141 ЦПК України при розподілі витрат на професійну правничу допомогу суд оцінює їх зв`язок із розглядом справи, обґрунтованість, пропорційність до предмета спору, складність справи, обсяг фактично виконаної роботи та значення справи для сторін.
Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказала, що суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат - їх дійсності та необхідності - і розумності їх розміру з урахуванням конкретних обставин та фінансового стану сторін.
У постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що домовленості адвоката з клієнтом не є безумовно обов`язковими для суду при вирішенні питання про покладення цих витрат на іншу сторону; суд повинен оцінити фактичність, необхідність і розумність витрат. Подібні критерії сформульовані Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19.
Ця справа є малозначною, розглянута в порядку спрощеного провадження, не вимагала складної правової роботи чи значного обсягу процесуальних документів. Позов здебільшого має типовий характер. Представник просив розглянути справу без нього і в судових засіданнях участі не брав; відзив не подавався, тому відповідь на відзив не складалася. Окремо заявлені консультація, аналіз документів, аналіз законодавства, підготовка позицій та письмового висновку охоплюються роботою зі складання позовної заяви й частково дублюють одна одну. Витрати на внутрішнє погодження позиції та оформлення додатків не можуть у повному обсязі перекладатися на відповідача.
З огляду на ціну позову, характер спору, часткове задоволення вимог, обсяг фактично наданих і необхідних послуг, суд вважає обґрунтованим, розумним та співмірним покладення на відповідача 4000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Оскільки позов задоволено частково, розподілу підлягає сума: 4000 грн ? 97,5825% = 3903,30 грн.
Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3903 гривень 30 копійок витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі викладеного, статей 205, 207, 512, 514, 516, 525, 526, 530, 610, 611, 626, 627, 638, 1048, 1049, 1054, 1077-1082 ЦК України, статей 11, 12 Закону України «Про споживче кредитування», керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд
у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за договором №5434389 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 03 квітня 2025 року в сумі 38896 (тридцять вісім тисяч вісімсот дев`яносто шість) гривень 00 копійок, з яких: 8800 грн - заборгованість за тілом кредиту; 30096 грн - заборгованість за процентами.
У задоволенні позовних вимог про стягнення 83 грн 60 коп. процентів та 880 грн комісії за надання кредиту відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» 2598 гривень 04 копійки судового збору та 3903 гривень 30 копійок витрат на професійну правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте Богородчанським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення відповідач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. У такому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом установлених ЦПК України строків не подані заява про його перегляд або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду.
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», місцезнаходження: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2, код ЄДРПОУ 44559822.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий О. А. Шишко