Справа №705/4596/26
1-кп/705/950/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2026 м.Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026255360000294 від 06.06.202, за обвинуваченням 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Родниківка Уманського району Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця, призваного на військову службу за мобілізацією, кулеметника 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України провадять свою діяльність на засадах вірності конституційному обов?язку та військовій присязі; верховенства права, законності та гуманності, поваги до людини, її конституційних прав і свобод; виховання військовослужбовців на патріотичних, бойових традиціях Українського народу, додержання військової дисципліни. Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожен військовослужбовець зобов?язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок. Відповідно до ст.ст. 1, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зокрема зобов?язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків. 
24.02.2022 ІНФОРМАЦІЯ_3 з урахуванням стану здоров?я та інших даних, а також відсутності визначених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підстав для відстрочки або звільнення від призову на військову службу, було здійснено призов ОСОБА_2 на військову службу за призовом під час мобілізації та направлено для її проходження до Збройних Сил України. 
У подальшому, згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 386 від 24.12.2024 старшого солдата ОСОБА_2 призначено на посаду кулеметника 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , який з 24 грудня 2024 року приступив до виконання службових обов?язків за посадою. 
Згідно зі ст. 24 ч. 1 п. 4 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» № 2232-XII| від 25.03.1992 з 24.02.2022 ОСОБА_2 набув статусу військовослужбовця і у подальшому почав проходити військову службу за призовом під час мобілізації, у зв?язку з чим повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків. 
Не зважаючи на це, ОСОБА_2 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, 03.06.2026 близько 16 год. 20 хв., перебуваючи на перехресті вулиць Тищика та Європейська в м. Умань Черкаської області, у ході раптово виниклого конфлікту зі своєю дружиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою завдання фізичного болю, в той час, коли потерпіла ішла до автомобіля, наздогнав її та правою рукою схопив за праве плече, розвернувши обличчям до себе, в момент коли потерпіла сіла на заднє сидіння автомобіля, лівою рукою схопив її за праву руку, правою рукою наніс не менше двох ударів в область її правого зап?ястя, завдавши фізичного болю, не спричинивши при цьому тілесних ушкоджень, тим самим вчинивши діяння, що має ознаки фізичного насильства як форми домашнього насильства відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Частиною першою статті 381 КПК України передбачено розгляд судом обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду у судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.
Відповідно до частини другої статті 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Прокурор Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 на виконання вимог частини першої статті 302 КПК України в обвинувальному акті клопотав про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні. ОСОБА_2 у присутності захисника ОСОБА_6 роз`яснено зміст частини другої статті 302 КПК України, що підтверджується його заявою від 30.06.2026. ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість у кримінальному проступку, передбаченому ч. 1 ст. 126 КК України, за обставин, встановлених під час дізнання й викладених в обвинувальному акті, надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Потерпіла ОСОБА_4 у своїй заяві від 30.06.2026 не оспорювала обставини, які встановлені досудовим розслідуванням та викладені в обвинувальному акті, й надала згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що органом досудового розслідування дії ОСОБА_2 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КК України як умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, тому засуджує його за ч. 1 ст. 126 КК України.
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.
Обставиною, яка згідно зі ст. 67 КК України обтяжує покарання, суд вбачає вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 65 КК Україні особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Так, при обранні ОСОБА_2 виду та міри покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України виходить із загальних засад призначення покарання, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком; конкретні обставини кримінального провадження; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, є військовослужбовцем, який проходить службу за мобілізацією, має постійне місце проживання, де характеризується посередньо, раніше на профілактичному обліку в ІП «Кривдник» у ВПД № 2 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області не перебував та не перебуває, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває; обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
З урахуванням наведеного суд вважає, що покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вимогам ч. 2 ст. 65 КК України, рекомендаціям, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Щодо застосування до обвинуваченого обмежувальних заходів суд зазначає таке.
За змістом ч. 1 ст. 91-1 КК України суд може застосувати до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством, один або декілька обмежувальних заходів, визначених цією статтею. Отже, застосування таких заходів є правом суду, а не його безумовним обов`язком, і вирішується з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, даних про особу винного та необхідності запобігання вчиненню нових актів домашнього насильства. 
Суд враховує, що ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 126 КК України, визнав вину, раніше не судимий, на обліку як кривдник не перебував та не перебуває, відомостей про систематичне вчинення домашнього насильства чи існування високого ризику повторного його вчинення матеріали кримінального провадження не містять.
З огляду на характер вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до вчиненого, відсутність відомостей про систематичне вчинення домашнього насильства, відсутність даних про високий ризик повторного вчинення насильства, а також з огляду на досягнення мети покарання шляхом призначення штрафу, суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_2 обмежувальних заходів, передбачених ч. 1 ст. 91-1 КК України.
У ході досудового розслідування запобіжний захід ОСОБА_2 не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 381, 382, 394, 395 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду кримінального провадження апеляційним судом.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорювання встановлених досудовим розслідуванням обставин.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за його ухваленням, надіслати учасникам судового провадження – прокурору, обвинуваченому, захиснику, потерпілій.

Суддя ОСОБА_1