Справа № 577/3272/26 
Провадження № 2-а/577/60/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

28 липня 2026 року  

Суддя Конотопського міськрайонного суду Сумської області Кравченко В.О. розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження в справі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить скасувати постанову АП № 103 від 16.02.2026 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. (далі по тексту Постанова), а провадження у справі закрити за відсутністю складу адмінправопорушення.
На обґрунтування у позові зазначено, що 01.06.2026 року позивач отримав повідомлення про відкрите виконавче провадження та дізнався про існування оскаржуваної Постанови. У цьому документі вказано, що 28.01.2026 року встановлено факт не проходження ОСОБА_1 в строк до 05.06.2025 року в особливий період під час мобілізації повторного медичного огляду. 
Позивач стверджує, що направлень та повісток на ВЛК для проходження медичного огляду не отримував.
Також зауважує, що Законом України «Про внесення змін до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист" від 12.02.2025 року № 4235-IX визначено граничний строк проходження повторного медичного огляду до 5 червня 2025 року. Відтак, правопорушення щодо не проходження повторного медичного огляду могло вважатися вчиненим лише з 06.06.2025 року, тобто з наступного дня після спливу встановленого строку. Отже, вважає, що оскаржувана постанова від 16.02.2026 року винесена поза межами строку, встановленого ч. 9 ст. 38 КУпАП.
До того ж ОСОБА_1 звертає увагу, що про дату, час та місце розгляду адміністративної справи оповіщений не був, а протокол, на підставі якого винесена Постанова, складений за його відсутності, зі змістом вказаного документу не ознайомлений, тому вважає, що порушені його права, передбачені ст. 268 КУпАП. 
Ухвалою суду від 17.06.2026 року по справі відкрито провадження та, враховуючи норми ст. 262 КАС України, постановлено розгляд справи провести у порядку спрощеного позовного провадження протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Позивачу вказана ухвала направлена на адресу, зазначену у позовній заяві (а.с. 18).
Начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 подав відзив, у якому заперечує задоволенню позовних вимог, посилаючись на наступні обставини.
30.04.2021 року ОСОБА_1 військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним до військової служби у воєнний час.
Оскільки, позивач не звертався до ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду і відповідно не пройшов до 05.06.2025 повторний медичний огляд з метою визначення його придатності до військової служби, ІНФОРМАЦІЯ_5 дані ОСОБА_1 шляхом направлення електронного звернення № Е3832494 від 31.10.2025 були подані до відділення поліції Конотопського РВП ГУНП в Сумській області з метою здійснення його адміністративного затримання позивача та доставлення до ТЦК та СП для подальшого складання протоколу про адміністративне правопорушення.
28.01.2026 року в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 103 за ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, були відсутні, а отже ОСОБА_1 не заперечував своєї вини.
Від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення позивач відмовився у присутності двох свідків, що засвідчується їхніми підписами.
Відповідно до п. 5 Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024 відмова від підписання протоколу, а також відсутність свідків не є підставами для припинення складання протоколу.
У протоколі про адміністративне правопорушення № 103 від 28.01.2026 зазначено інформацію про місце і час розгляду справи про адміністративне правопорушення, зміст якого був доведений ОСОБА_1 в присутності свідків.
Факт доведення змісту протоколу позивачу зафіксовано на відео, яке долучено до відзиву на адміністративний позов. Дата та час на відео не відповідають дійсності, через технічний збій у налаштуваннях пристрою відеофіксації.
16.02.2026 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 було винесено постанову АП № 103 про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. Другий примірник постанови позивачу надіслано рекомендованим листом (трек-номер R416150006939).
Суд, ознайомившись з правовими позиціями сторін, дослідивши представлені докази дійшов наступного висновку.
Положеннями ст. 9 КАС визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 72 КАС).
Статтями 74-76 КАС регламентовано, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За положеннями частини другої статті 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Це означає, що наведена норма Закону встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, а повідомлені позивачем обставини справи відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.
Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У ч. 1 ст. 9 КУпАП закріплено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами І посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, яка притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Згідно Постанови АП № 103 від 16.02.2026 року, яка є предметом судової перевірки, ОСОБА_1 притягнутий до адмінвідповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП за те, що, мовою оригіналу: «28.01.2026 року було встановлено факт адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП громадянином ОСОБА_1 , який в особливий період під час мобілізації у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 (розташованого за адресою: (адреса не зазначається з міркувань безпеки), порушив правила військового обліку призовників і військовозобов`язаних, визначені у частині 11 статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а також Правила військового обліку призовників і військовозобов`язаних, визначені пунктом 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», визначених у додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487. А саме не пройшов повторний медичний огляд до 05.06.2025 року з метою визначення придатності до військової служби…» (а.с. 14). 
За змістом ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Частиною 3 статті 210 КУпАП передбачена відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.
Вказана норма права є бланкетною, тобто закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення цих ознак необхідно звертатися до норм інших нормативно-правових актів у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації, оборони України та про військовий обов`язок та військову службу.
Положеннями статті 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, востаннє - з 04.05.2026 року строком на 90 діб.
Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21 березня 2024 року № 3621-IX (в редакції Закону № 4235-IX від 12.02.2025, який набрав чинності 15.02.2025) установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
З облікової картки до військового квитка (тимчасового посвідчення) серія НОМЕР_1 вбачається, що 30.04.2021 року ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 визнаний: непридатний в мирний час і обмежено придатний у воєнний час (зворотна сторона а.с. 31).
Отже, позивач був зобов`язаний до 05.06.2025 пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, самостійно ініціювавши проходження ВЛК шляхом звернення до ТЦК або звернення через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста.
Суду не надано доказів вжиття позивачем заходів задля отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду та проходження такого огляду до 05.06.2025 року.
Отже, позивач порушив правила військового обліку в особливий період.
Згідно із ч. 9 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Відтак, за змістом ст. 38 КУпАП початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення або день виявлення триваючого правопорушення.
КУпАП не містить визначення поняття "триваюче" правопорушення, проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. При цьому характер триваючого правопорушення оцінюється у кожному конкретному випадку індивідуально.
Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 виснував, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.
Адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, тобто порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період, яке полягає, зокрема, у невиконанні позивачем обов`язку проходження повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби до 05 червня 2025 року, не носить характеру триваючого та вичерпується фактом проходження повторного медичного огляду до конкретної дати.
Також, суд акцентує увагу на тому, що початок перебігу строку накладення адміністративного стягнення слід пов`язувати з днем його виявлення. Днем виявлення правопорушення слід вважати день, коли уповноважений на складення протоколу про адміністративне правопорушення орган отримав будь-які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення.
При цьому, день виявлення адміністративного правопорушення не тотожний дню складення протоколу про адміністративне правопорушення.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах №461/1393/16-а від 21 листопада 2019 року та №149/2498/17 від 28 лютого 2019 року.
День вчинення правопорушення - це день, коли відповідне правопорушення було вчинено особою. За обставин цієї справи таким днем є 06.06.2025, тобто наступний день, що слідує за граничним днем 05.06.2025, чітко визначеним Законом № 3621-IX, до якого, включно, суб`єкти зобов`язані були самостійно пройти повторний медичний огляд.
Відповідно від 06.06.2025 відраховується один рік, протягом якого територіальні центри комплектування та соціальної підтримки мали право накласти штрафи на суб`єктів за не проходження повторного медичного огляду, але тільки у тому разі, якщо не пройшло три місяці з дня виявлення правопорушення.
День виявлення правопорушення - це день, коли посадова особа чи орган, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, дізналися чи за всіма об`єктивними ознаками повинні були дізнатися про те, що особа вчинила адміністративне правопорушення.
Момент виявлення порушення не можна ототожнювати з часом складення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
За таких обставин, суд зазначає, що строк накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 210 КУпАП становить три місяці з дня його виявлення, тобто у відношенні до позивача перебіг такого строку почався 06 червня 2025 року.
Водночас, розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбувся 16.02.2026, тобто поза межами строків, встановлених ч. 9 ст. 38 КУпАП.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
За таких умов, суд вважає, що адміністративне стягнення було накладене відповідачем поза межами строку, встановленого ст. 38 КУпАП, у зв`язку з чим провадження в адміністративній справі підлягало закриттю на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Зазначене узгоджується і з висновком Верховного Суду, зробленим в постанові від 17.07.2019 у справі № 601/952/16.
З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині скасування постанови та закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат понесених позивачем суд зазначає таке. 
Статтею 139 КАС унормовано, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Судові витрати складаються, зокрема із судового збору.
Згідно поданої квитанції позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп., який підлягає відшкодуванню суб`єктом владних повноважень, а саме ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Керуючись: ст.ст. 19, 55,62 Конституції України, ст. ст. 2, 5, 9, 44, 69, 77, 90, 124, 126, 132, 139, 159, 171, 205,242, 229, 250, 257, 262, 268, 286 КАС України, ст. ст. 6, 7, 9, 10, 38, 210, 235, 245, 247, 251, 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження в справі задовольнити.
Скасувати постанову АП № 103 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 16.02.2026 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП з накладенням стягнення в розмірі 17000,00 грн., а провадження у справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат 665 грн. 60 коп.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня складання.  

Суддя Кравченко В.  О.