1	Справа № 335/5934/26  2/335/3230/2026 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2026 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Крамаренко І.А., за участі секретаря судового засідання Барановської В.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

27.05.2026 (сформовано 26.05.2026) через систему «Електронний суд» до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЗИКА», в особі представника Міньковської А.В., до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11.11.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «ІРБІС» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 93305329 на суму 3 500,00 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до умов кредитного договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит, в розмірі визначеному кредитним договором, на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у кредитному договорі, додатках до нього та в Правилах надання грошових коштів у позику, що розміщені на офіційному веб-сайті Кредитодавця.
01.09.2025 ТОВ «Фінансова компанія «ІРБІС» та ТОВ «Фінансова компанія «ПОЗИКА» уклали договір факторингу № 01092025/1, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «ІРБІС» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «ПОЗИКА» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «ПОЗИКА» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «ІРБІС» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до витягу із додатку № 1 до Договору факторингу № 01092025/1 від 01.09.2025 ТОВ «Фінансова компанія «ПОЗИКА» набуло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 93305329 від 11.11.2021 в сумі 12 425,00 грн.
Відповідачка належним чином зобов`язання щодо повернення заборгованості за кредитним договором не виконала. Внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 12 425,00 грн., яка складається з: 3 500,00 грн. – сума заборгованості за тілом кредиту; 8 925,00 грн. - сума заборгованості за відсоткам. 
У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 загальну суму заборгованості у розмірі 12 425,00 грн., судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. та понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 5 500,00 грн.
Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 29.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та сторонам надано строк для подання заяв по суті справи. 
15.06.2026 (сформовано 11.06.2026) через систему «Електронний суд» до суду від відповідачки ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву у якому зазначено наступне. Відповідач не заперечує факту укладення Кредитного договору № 93305329 від 11.11.2021 з ТОВ «ФК «ІРБІС» та отримання кредитних коштів у розмірі 3 500,00 грн., а також не заперечує факту відступлення права вимоги від ТОВ "ФК "ІРБІС" до ТОВ "ФК "ПОЗИКА" на підставі Договору факторингу № 01092025/01 від 01.09.2025. Разом з тим, звертає увагу суду на те, що загальна сума заборгованості, заявлена позивачем, у тому числі розмір нарахованих відсотків, підлягає перевірці судом на предмет відповідності умовам Договору та вимогам чинного законодавства України у сфері споживчого кредитування. Щодо витрат на правничу допомогу зазначає, що позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 5 500,00 грн. Відповідач вважає заявлений розмір витрат на правничу допомогу явно неспівмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, з огляду на наступне. По-перше, справа є типовою і незначної складності. Предмет спору — стягнення заборгованості за стандартним договором мікрокредитування на суму 3 500,00 грн. Складання типового шаблонного документу не може оцінюватись у 3 000,00 грн (2 години по 1 500,00 грн/ год). По-друге, відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони. По-третє, Верховний Суд у своїй практиці неодноразово підкреслював необхідність оцінки співмірності заявлених витрат на правничу допомогу. Зокрема, у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат та їх розумної необхідності для цієї справи. По-четверте, ціна позову становить 12 425,00 грн. Стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5 500,00 грн складає понад 44% від суми позову, що є явно непропорційним та суперечить принципу розумності судових витрат. З огляду на викладене, відповідач просить суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу до розумного та співмірного зі складністю справи розміру.
23.06.2026 (сформовано 22.06.2026) через систему «Електронний суд» від представника позивача – Міньковської А.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено наступне. У першу чергу, звертають увагу суду, що у відзиві на позовну заяву не оспорюється: факт укладання між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «ІРБІС» Договору про надання фінансового кредиту № 93305329 від 11.11.2021; факту отримання фінансових послуг від ТОВ «ФК «ІРБІС» у вигляді надання кредитних коштів за Договором про надання фінансового кредиту № 93305329 від 11.11.2021 у розмірі 3 500,00 грн. Визнання обставин за укладенням кредитного договору стороною відповідача та отримання кредитних коштів останнім звільняє позивача від їх доведення перед судом. Щодо судових витрат на правничу допомогу, посилаючись на норми чинного законодавства України, позивач вважає, що надав разом із позовом усі необхідні докази отримання професійної правничої допомоги по справі, що підтверджують співмірність та справедливість витрат на професійну правничу допомогу із складністю справи, часом, обсягом та ціною позову, а отже стягнення із Відповідача витрат на професійну (правову) допомогу адвоката у розмірі 5 500,00 підлягають задоволенню.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, матеріали позову містять заяву сторони позивача про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки у судове засідання відповідачка не повідомила. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності суду не надала.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Дослідивши та проаналізувавши надані письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 11.11.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «ІРБІС» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 93305329, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 3 500,00 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. 
Відповідно до п. 3.1. Договору, Товариство надає Кредит Клієнту у розмірі 3 500 гривень 00 копійок, з оплатою по процентній ставці, що вираховується в наведеному графіку згідно п. 3.2 цього Договору, а Клієнт зобов`язується повернути Кредит та сплатити передбачені цим Договором проценти у строки та на умовах даного Договору. 
Згідно п. 3.2. Договору, за користування кредитом Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству стандартну процентну ставку у розмірі 3%. Стандартна процентна ставка застосовується у межах строку, визначеного у п. 4.2. цього Договору та у межах нового стандартного періоду строку кредитування, якщо відбулось продовження строку кредитування за ініціативою Клієнта.
Пунктом 13.9. Договору, передбачено, що укладаючи цей Договір, Клієнт підтверджує, що: ознайомився та погоджується з усіма умовами Правил та Договору (п.п. 13.9.1.); не вважає умови цього Договору несправедливими, невигідними/вкрай невигідними для себе (п.п. 13.9.2.); укладає цей Договір особисто, згідно зі своїм вільним волевиявленням, яке повністю відповідає внутрішній волі Клієнта як Сторони цього Договору, усвідомлює значення своїх дій, обізнаний із загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, не діє під впливом тяжкої для себе обставини (п.п. 13.9.3.); йому надана інформація, зазначена в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», у повній відповідності з вимогами, що ставляться до порядку надання такої інформації (п.п. 13.9.4.); йому відомі права, передбачені Законом України «Про захист персональних даних», джерела збирання, місцезнаходження Персональних даних Клієнта, мета обробки Персональних даних Клієнта, місцезнаходження володільця Персональних даних Клієнта (п.п. 13.9.5.); йому відомі права, передбачені Законом України «Про захист прав споживачів», та він повідомлений Товариством про свої права і отримав від Товариства інформацію у повній відповідності (обсязі, формі) до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та інших законів та підзаконних актів України (п.п. 13.9.6.); підтверджує, що на момент укладення цього Договору він не має підстав вважати свої права порушеними (п.п. 13.9.7.).
Таким чином, укладаючи кредитний договір, сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування ним.
01.09.2025 ТОВ «Фінансова компанія «ІРБІС» та ТОВ «Фінансова компанія «ПОЗИКА» уклали договір факторингу № 01092025/1, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «ІРБІС» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «ПОЗИКА» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «ПОЗИКА» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «ІРБІС» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до витягу із додатку № 1 до Договору факторингу № 01092025/1 від 01.09.2025 ТОВ «Фінансова компанія «ПОЗИКА» набуло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 93305329 від 11.11.2021 в сумі 12 425,00 грн.
Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «ПОЗИКА» є правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «ІРБІС», та стало новим кредитором у зобов`язаннях за кредитним договором № 93305329 від 11.11.2021, який укладено із ОСОБА_1 .
Суд виходить з того, що сторони є вільними в укладанні договору та визначенні його умов.
Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов такого виду договорів, що підтверджується їх підписами у відповідному письмовому документі.
При цьому договір, укладений в інформаційно-телекомунікаційній системі шляхом обміну електронними повідомленнями, з підписанням електронним цифровим підписом, електронним підписом з одноразовим ідентифікатором або іншим аналогом власноручного підпису, відповідно до ст. 207 ЦК України, а також Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Суд вважає встановленим та доведеним, що ТОВ «Фінансова компанія «ІРБІС» та відповідачка ОСОБА_1 , діючи вільно, на власний розсуд, уклали кредитний договір з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи і підписанням його електронними цифровими підписами, що відповідає ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст. ст. 207, 1055 ЦК України.
Правомірність укладеного договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, тому він є чинним і обов`язковим для виконання.
ТОВ «Фінансова компанія «ІРБІС» шляхом перерахування коштів на банківську картку надав відповідачці кредитні кошти у загальному розмірі 3 500,00 грн., які остання повинна була повернути повністю зі сплатою процентів за користування коштами у визначеному договором розмірі.
Перерахування коштів відповідачці ОСОБА_1 підтверджується листом сервісу онлайн платежів «iPay.ua» Вих. № 3152_251024113144 від 24.10.2025, відповідно до якого 11.11.2021 відповідачці на картковий рахунок НОМЕР_1 було перераховано грошові кошти у сумі 3 500,00 грн.
Вказаний факт отримання коштів не заперечується і відповідачкою ОСОБА_1 , про що зазначено у відзиві на позовну заяву.
Однак, відповідачка порушила умови укладеного договору, оскільки належним чином не виконала свого зобов`язання щодо повернення коштів та сплати процентів за користування ними, запозичені кошти у визначений строк не повернула, у зв`язку з чим, відповідно до розрахунку заборгованості утворилась заборгованість у загальному розмірі 12 425,00 грн., яка складається з: 3 500,00 грн. – сума заборгованості за тілом кредиту; 8 925,00 грн. - сума заборгованості за відсоткам. 
Вказаний розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується наданими позивачем належними та допустимими доказами: підписаним договором про надання фінансового кредиту № 93305329 від 11.11.2021 та додатком № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 93305329 від 11.11.2021 (Графік погашення боргу); розрахунком заборгованості, який є повним, чітким, об`єктивним, узгоджується з умовами кредитного договору та не оспорюється відповідачем.
При цьому суд враховує, що відбулась заміна кредитора - до позивача ТОВ «Фінансова компанія «ПОЗИКА» перейшли права ТОВ «Фінансова компанія «ІРБІС» і він має право вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували па момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Крім того, ст. 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлене відповідним Договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості і, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно з ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Як вже зазначалось судом, на виконання умов договору первісний кредитор надав відповідачці кредитні кошти на поточний рахунок у розмірі 3 500,00 грн., проте відповідачка договірні зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, тіло кредиту, проценти за користування кредитом у відповідності до умов договору не сплачувала.
При цьому, розрахунок позивача відповідачкою не спростований, відповідачкою не надано достатніх даних, які б спростовували викладені у позові обставини, та не надано даних щодо повернення кредиту.
На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості за кредитним договором позичальником не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачкою було здійснено заходи по погашенню заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача вказану суму заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 12 425,00 грн.
Щодо вимог про стягнення з відповідача витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги у розмірі 5 500,00 грн., суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат, як витрати, пов`язані з розглядом справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови у позові - на позивача.
Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі та факт надання правової допомоги підтверджено наступними документами: договором про надання правової допомоги № 39493634/01 від 02.01.2026; додатковою угодою № 93305329 до договору про надання правничої допомоги № 39493634/01 від 02.01.2026 (боржник ОСОБА_1 ); актом надання послуг на підтвердження факту надання правової допомоги від 08.05.2026, відповідно до якого адвокатом надані послуги на загальну суму 5 500,00 грн; копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 841 від 22.07.2016.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Аналогічні висновки викладені у постановах ВС від 30.09.2020 №201/14495/16-ц, від 02.07.2020 №362/3912/18.
Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Судом встановлено, що спір, який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання, матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.
За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідачки ОСОБА_1 про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 3 000,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 662,40 гривень.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 76-81, 89, 133, 137, 141, 263-265, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЗИКА» суму заборгованості за кредитним договором № 93305329 від 11.11.2021, у розмірі 12 425 (дванадцять тисяч чотириста двадцять п`ять) грн. 00 коп., яка складається з: 3 500,00 грн. – сума заборгованості за тілом кредиту; 8 925,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЗИКА», судові витрати у загальному розмірі 5 662 (п`ять тисяч шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп., які складаються із: суми судового збору у розмірі 2 662,40 грн.; витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення судового рішення, апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення підписано без його проголошення, відповідно до ч.4 ст.268 ЦПК України.
Повне рішення суду складено та підписано 21 липня 2026 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЗИКА» (Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, ЄДРПОУ 39493634);
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ).

Суддя: І.А. Крамаренко