ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2026 року 
м. Київ

cправа № 904/1871/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Малашенкової Т.М. (головуючої), Бенедисюка І.М., Власова Ю.Л.,

за участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

представників учасників справи:
позивача - Державного промислового підприємства «Кривбаспромводопостачання» (далі - ДПП «Кривбаспромводопостачання», Підприємство, позивач) - Пономаренко Д.О. (самопредставництво), 

відповідача - Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення АМК, відповідач) - Солодухін М.В. (самопредставництво), 

третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Комунального підприємства «Кривбасводоканал» (далі - КП «Кривбасводоканал», третя особа-1) - Вдовенко М.В. (адвокатка), 

третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», третя особа-2) - Охріменко А.А. (адвокат), 

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ДПП «Кривбаспромводопостачання»
на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.2025 (головуючий - суддя Колісник І.І.)
та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.05.2026 (головуюча - суддя Чус О.В., судді: Дармін М.О., Кошля А.О.)
у справі за позовом ДПП «Кривбаспромводопостачання»
до Відділення АМК,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: КП «Кривбасводоканал» та ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»,
про скасування рішення адміністративної колегії від 25.01.2024 № 54/1-р/к.

ВСТУП

Предметом судового розгляду є наявність / відсутність підстав для скасування рішення, яке прийняте Відділенням АМК і відповідно до якого визнано дії позивача порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (далі - Закон), визначеним пунктом 1 частини другої статті 13 цього Закону, у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з постачання технічної напірної води до забірних пристроїв водопровідних комплексів (водозабірних споруд) за допомогою гідротехнічних споруд шляхом послідовності дій, що забезпечують рух води каналом Дніпро-Кривий Ріг, подачу води та регулювання рівня води у штучно створених водних об`єктах (водосховищах, каналах), шляхом встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку. 

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. ДПП «Кривбаспромводопостачання» звернулося до суду з позовом до Відділення АМК про скасування рішення адміністративної колегії Відділення АМК від 25.01.2024 № 54/1-р/к у справі № 54/1-20 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» (далі - Рішення Відділення АМК).

1.2. Позовні вимоги ДПП «Кривбаспромводопостачання» обґрунтовані з посиланням на: недоведеність Відділенням АМК обставин зайняття Підприємством протягом досліджуваного періоду монопольного становища на ринку товарів / послуг постачання технічної напірної води; правильність розрахунку позивачем вартості послуг з постачання технічної напірної води; порушення відповідачем порядку розгляду антимонопольної справи, у зв`язку з недотриманням строку її розгляду (справа № 54/1-20 розглядалася понад чотири роки).

1.3. Господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 20.06.2024 залучив до участі у справі № 904/1871/24 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: КП «Кривбасводоканал» та ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Господарський суд Дніпропетровської області рішенням від 05.06.2025, залишеним без змін Центральним апеляційним господарським судом постановою від 06.05.2026 у справі № 904/1871/24, у задоволенні позовних вимог відмовив повністю.

2.2. Судові рішення попередніх інстанцій мотивовані, зокрема, тим, що: Рішення Відділення АМК є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування, визначені статтею 59 Закону, відсутні. Крім того, суди попередніх інстанцій відхилили довід позивача про порушення відповідачем строку розгляду антимонопольної справи, оскільки редакція Закону до 01.01.2024 не передбачала граничних строків розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у той час як перебіг строку давності притягнення позивача до відповідальності зупинявся.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. ДПП «Кривбаспромводопостачання» 09.06.2026 через систему «Електронний суд» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить, зокрема, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.2025 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.05.2026 у справі № 904/1871/24 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. 

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1. ДПП «Кривбаспромводопостачання» у касаційній скарзі з посиланням на пункти 1, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), з урахуванням пункту 8 частини першої та частини третьої статті 310 ГПК України, зазначає таке.

4.1.1. Суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові застосував норми права, зокрема статті 98, 104 ГПК України, без урахування висновку щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 910/21067/17 та від 15.06.2021 у справі № 916/2479/17 (щодо висновку експерта, долученого позивачем до матеріалів цієї справи).

4.1.2. За доводами скаржника, згідно з протокольною ухвалою від 04.02.2025 у справі місцевий господарський суд безпідставно відмовив ДПП «Кривбаспромводопостачання» у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Дніпропетровської обласної державної адміністрації [як органу управління позивача, який наділений повноваженнями щодо погодження фінансових планів та вирішення питання щодо відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу)], з посиланням на положення статей 50, 51 ГПК України, без належного аргументування.

4.1.3. На думку скаржника, суди попередніх інстанцій порушили приписи статей 13, 73, 74, 76-79, 86 ГПК України, що є підставою для скасування оскаржуваних рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи на новий розгляд, з огляду на неповне встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, невідповідність висновків, викладених у ньому, обставинам справи.

5. Позиція інших учасника справи

5.1. Відділення АМК у відзиві на касаційну скаргу заперечило проти доводів касаційної скарги, зазначаючи про її необґрунтованість, дотримання судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, і просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

5.2. Треті особи не скористалися своїм правом, передбаченим статтею 295 ГПК України, на подання відзивів на касаційну скаргу.

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6.1. Суди попередніх інстанцій встановили, що:

6.1.1. Відділенням АМК згідно з оскаржуваним рішенням за результатом розгляду справи № 54/1-20 про порушення ДПП «Кривбаспромводопостачання» законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону:

- визнано, що ДПП «Кривбаспромводопостачання» протягом періоду 2019-2022 років та січня-травня 2023 займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з постачання технічної напірної води до забірних пристроїв водопровідних комплексів (водозабірних споруд) за допомогою гідротехнічних споруд шляхом послідовності дій, що забезпечують рух води каналом Дніпро-Кривий Ріг, подачу води та регулювання рівня води у штучно-створених водних об`єктах (водосховищах, каналах) в межах території Криворізького району Дніпропетровської області: м. Кривий Ріг, м. Апостолове, м. Зеленодольськ, с. Мар`янське, с. Грушівка, смт Радушне, с. Коломійцеве, с. Новопілля, де розташовані відповідні водні та виробничі об`єкти (канали, водосховища, насосні станції, гідротехнічні споруди), які закріплені за Підприємством на праві господарського відання, як таке, що не мало жодного конкурента (пункт 1);

- визнано дії ДПП «Кривбаспромводопостачання», які полягали у встановленні та застосуванні для КП «Кривбасводоканал» у період 2019-2021 років завищеної вартості послуг з постачання технічної напірної води шляхом включення понаднормативних витрат електричної енергії на основні та допоміжні виробничі процеси при оптимальних режимах роботи устаткування, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 Закону, визначеним пунктом 1 частини другої статті 13 цього Закону, у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з постачання технічної напірної води до забірних пристроїв водопровідних комплексів (водозабірних споруд) за допомогою гідротехнічних споруд шляхом послідовності дій, що забезпечують рух води каналом Дніпро-Кривий Ріг, подачу води та регулювання рівня води у штучно-створених водних об`єктах (водосховищах, каналах), шляхом встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку (пункт 2);

- за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказане в пункті 2 резолютивної частини рішення, на ДПП «Кривбаспромводопостачання» накладено штраф у розмірі 68 000 грн (пункт 3);

- зобов`язано ДПП «Кривбаспромводопостачання» усунути наслідки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказаного у пункті 2 резолютивної частини рішення, у двомісячний термін (пункт 4).

6.1.2. Предметом розгляду заяв ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та КП «Кривбасводоканал» (треті особи), з якими останні звернулися до АМК, було питання обґрунтованості вартості послуг Підприємства з постачання технічної напірної води [до забірних пристроїв водопровідних комплексів (водозабірних споруд) за допомогою гідротехнічних споруд шляхом послідовності дій, що забезпечують рух води каналом Дніпро-Кривий Ріг, подачу води та регулювання рівня води у штучно-створених водних об`єктах (водосховищах, каналах)].

6.1.3. Особливість надання послуг з постачання технічної напірної води полягає в подачі води за допомогою насосних станцій Підприємства (НС-1, НС-2, НС-3, які обліковуються на балансі Підприємства, розташовані на території Криворізького району Дніпропетровської області; НС-5 Радушанського водопровідного комплексу, розташована на березі Південного водосховища на відстані 500 м від споруд комплексу) в штучно-створені водні об`єкти, в яких споживачі власними насосними станціями здійснюють забір води. До таких водних об`єктів відносяться канал Дніпро-Кривий Ріг (обліковується на балансі Підприємства, розташований на території Криворізького району Дніпропетровської області), Південне водосховище (обліковується на балансі Державного агентства водних ресурсів України, розташоване на території Криворізького району Дніпропетровської області, а також м. Кривий Ріг) та канал № 33 (обліковується на балансі Підприємства, розташований на території м. Кривий Ріг).

6.1.4. Надання послуг з постачання технічної води до водозабірних споруд КП «Кривбасводоканал» складається з подачі за допомогою гідротехнічних споруд дніпровської води Каховського водосховища в Південне водосховище, наповнення його та підтримання рівня води, достатнього для виконання забору води насосними станціями споживача. Вода з Каховського водосховища проходить по каналу Дніпро-Кривий Ріг шлях довжиною 42,68 км через всі споруди каналу, піднімаючись на висоту більше 80 м трьома насосними станціями. У процесі надання послуги з подачі технічної води Підприємство здійснює послідовність дій, які забезпечують рух води каналом Дніпро-Кривий Ріг.

6.1.5. ДПП «Кривбаспромводопостачання» надає послуги з постачання технічної напірної води КП «Кривбасводоканал» до забірних пристроїв Радушанського водопровідного комплексу, розміщеного за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Нікопольське шосе, 219. У свою чергу КП «Кривбасводоканал» постачає напірну технічну воду ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», вироблену за допомогою Радушанського водопровідного комплексу та транспортовану трьома водоводами до виробничих об`єктів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

6.1.6. У ході дослідження питання щодо монопольного (домінуючого) становища Підприємства на відповідному ринку послуг Відділенням АМК встановлено:

- послуги з постачання технічної напірної води до забірних пристроїв водопровідних комплексів (водозабірних споруд) за допомогою гідротехнічних споруд шляхом послідовності дій, що забезпечують рух води каналом Дніпро-Кривий Ріг, подачу води та регулювання рівня води у штучно створених водних об`єктах (водосховищах, каналах) є предметом господарського обороту у період 2019-2022 років та січня-травня 2023 року, тому є товаром, щодо якого визначається монопольне (домінуюче) становище ДПП «Кривбаспромводопостачання»;

- товарними межами ринку є послуги з постачання технічної напірної води;

- територіальні (географічні) межі ринку послуг з постачання технічної напірної води визначені межами території Криворізького району Дніпропетровської області: м. Кривий Ріг, м. Апостолове, м. Зеленодольськ, с. Мар`янське, с. Грушівка, смт Радушне, с. Коломійцеве, с. Новопілля, де розташовані відповідні водні та виробничі об`єкти (канали, водосховища, насосні станції, гідротехнічні споруди), які закріплені за Підприємством на праві господарського відання;

- часовими межами ринку послуг з постачання технічної напірної води визначено період 2019-2022 роки та січень-травень 2023 року, протягом якого Підприємство реалізовувало товар на ринку за запропонованою ціною у межах цієї території, де розташовані відповідні водні та виробничі об`єкти (канали, водосховища, насосні станції, гідротехнічні споруди), які закріплені за Підприємством на праві господарського відання; 

- бар`єрами для вступу потенційних конкурентів, нових суб`єктів господарювання на ринок послуг у досліджуваних нею територіальних (географічних) та часових межах, є:

адміністративні обмеження - наявність затвердженого Кабінетом Міністрів України переліку суб`єктів на здійснення діяльності з перерозподілу (перекидання) водних ресурсів, у тому числі в маловодні регіони;

економічні та організаційні обмеження - пов`язані з технологічними особливостями надання цих послуг, як-от: необхідність будівництва нових водних об`єктів та гідротехнічних споруд, поруч з існуючими водними об`єктами та гідротехнічними спорудами, закріпленими за Підприємством на праві господарського відання; залучення відповідних обсягів коштів для цього будівництва; переміщення або будівництво нових водозабірних споруд споживачів; отримання споживачами нових дозволів на спеціальне водокористування;

екологічні обмеження, визначені Водним кодексом України та Земельним кодексом України;

- відсутність інших суб`єктів господарювання в досліджуваних територіальних межах, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг з постачання технічної напірної води, або які мають матеріально-технічну базу, кадри, технології тощо для провадження зазначеної господарської діяльності, але з різних причин не реалізують ці можливості. Тобто відсутність у Підприємства реальних та потенційних конкурентів, ураховуючи наявність адміністративних, економічних, організаційних та екологічних бар`єрів вступу на досліджуваний ринок у період 2019-2022 років та січня-травня 2023 року;

- таким чином, ДПП «Кривбаспромводопостачання» протягом періоду 2019-2022 років та січня-травня 2023 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з постачання технічної напірної води до забірних пристроїв водопровідних комплексів (водозабірних споруд) за допомогою гідротехнічних споруд шляхом послідовності дій, що забезпечують рух води каналом Дніпро-Кривий Ріг, подачу води та регулювання рівня води у штучно створених водних об`єктах (водосховищах, каналах) в межах території Криворізького району Дніпропетровської області: м. Кривий Ріг, м. Апостолове, м. Зеленодольськ, с. Мар`янське, с. Грушівка, смт Радушне, с. Коломійцеве, с. Новопілля, де розташовані відповідні водні та виробничі об`єкти (канали, водосховища, насосні станції, гідротехнічні споруди), які закріплені за Підприємством на праві господарського відання, як таке, що не мало жодного конкурента.

6.1.7. У період 2019-2022 років та січня-травня 2023 року ДПП «Кривбаспромводопостачання» здійснювало господарську діяльність з надання послуг з постачання технічної напірної води, послуг з постачання технічної безнапірної води та послуг з централізованого водопостачання.

6.1.8. Ціни на послуги з постачання технічної напірної води, що застосувалися Підприємством для КП «Кривбасводоканал» у період 2019-2022 років та у січні-травні 2023 року, вводилися в дію розпорядженнями керівника Підприємства.

6.1.9. «Алгоритм формування повної собівартості» за видами господарської діяльності Підприємства (послуг з постачання технічної напірної води, послуг з постачання технічної безнапірної води та послуг з централізованого водопостачання) у зазначений період визначено додатком № 5 до наказу по Підприємству від 01.02.2017 № 17 «Про організацію бухгалтерського обліку та облікову політику підприємства» та додатком № 5 до наказу по Підприємству від 02.09.2020 № 77 «Про внесення змін до наказу "Про організацію бухгалтерського обліку та облікову політику підприємства" від 01.02.2017 № 17».

6.1.10. У додатку № 1 до цього рішення відображено такі показники господарської діяльності Підприємства у 2019-2022 роках:

- перелік фактичних річних витрат ДПП «Кривбаспромводопостачання» в цілому по Підприємству, загальний обсяг фактичних річних витрат, їх співвідношення (питома вага кожної з витрат у складі загального обсягу фактичних річних витрат);

- перелік фактичних річних витрат Підприємства, понесених з наданням послуг з постачання технічної напірної води, загальний обсяг фактичних річних витрат, їх співвідношення (питома вага кожної з витрат у складі загального обсягу фактичних річних витрат);

- перелік планових річних витрат, включених Підприємством до калькуляцій вартості послуг з постачання технічної напірної води для КП «Кривбасводоканал», їх загальний обсяг, їх співвідношення (питома вага кожної з витрат у складі загального обсягу планових річних витрат);

- обсяги фактично наданих послуг з постачання технічної напірної води у натуральному та грошовому виразі.

6.1.11. Відділенням АМК за результатами аналізу встановлено:

- загальний обсяг фактичних річних витрат ДПП «Кривбаспромводопостачання», понесених з наданням послуг з постачання технічної напірної води, у складі загального обсягу фактичних річних витрат Підприємства становить: у 2019 році - 86,15%; у 2020 році - 85,73%; у 2021 році - 83,63%; у 2022 році - 88,51%;

- питома вага загальновиробничих й адміністративних витрат у складі загальних обсягів річних витрат (фактичних, планових) з послуги щодо постачання технічної напірної води становить:

загальновиробничі витрати: планові: на 2019 рік - 7,24%, на 2020 рік - 22,81%, на 2021 рік - 23,65%, на 2022 рік - 20,42%; фактичні: на 2019 рік - 17,89%, на 2020 рік - 21,50%, на 2021 рік - 26,26%, на 2022 рік - 18,56%; фактичні в цілому по Підприємству: на 2019 рік - 20,57%, на 2020 рік - 24,09%, на 2021 рік - 28,94%, на 2022 рік - 20,66%;

адміністративні витрати: планові: на 2019 рік - 5,62%, на 2020 рік - 13,12%, на 2021 рік - 12,20%, на 2022 рік - 10,23%; фактичні: на 2019 рік - 10,38%, на 2020 рік - 12,38%, на 2021 рік - 12,39%, на 2022 рік - 8,54%; фактичні в цілому по Підприємству: на 2019 рік - 10,36%, на 2020 рік - 12,35%, на 2021 рік - 12,29%, на 2022 рік - 8,55%.

6.1.12. Питома вага загальновиробничих й адміністративних витрат у складі загальних обсягів річних витрат (фактичних, планових) з послуги щодо постачання технічної напірної води майже дорівнює (або є нижчою) від питомої ваги цих витрат у складі загальних обсягів фактичних річних витрат у цілому по Підприємству.

6.1.13. Отже, відсутнє перехресне субсидування витрат з іншої господарської діяльності Підприємства за рахунок досліджуваних послуг та завищення обсягів загальновиробничих й адміністративних витрат у складі вартості досліджуваних послуг.

6.1.14. Відділенням АМК проаналізовані загальні обсяги фактичних річних витрат, понесених ДПП «Кривбаспромводопостачання» під час надання послуг з постачання технічної напірної води у період 2019-2022 років, на відповідність обсягам фактично наданих цих послуг споживачам, та встановлено, що:

- у період 2019-2021 років обсяг наданих / виставлених Підприємством споживачам послуг з постачання технічної напірної води значно перевищував їхні фактичні витрати, зокрема по роках: 2019 рік - на 7 750,42 тис. грн; 2020 рік - на 28 786,85 тис. грн; 2021 рік - на 8 204,06 тис. грн; у 2022 році обсяг наданих послуг з постачання технічної напірної води не перевищував їхніх фактичних витрат;

- основну питому вагу у складі витрат займає стаття «Електроенергія для технологічних потреб» від 50,90% до 83,74% у загальній сумі витрат (у «Повній собівартості»);

- у калькуляції: з 01.01.2019 - 83,74%; у калькуляції з 16.02.2019 - 82,05%; у калькуляції з 01.06.2020 - 50,90%; у калькуляції з 01.01.2021 - 63,94%; у калькуляції з 01.08.2021 - 52,82%;

- до калькуляцій включено витрати електричної енергії у натуральному та грошовому вимірі на 1 кВт*год у наступному розмірі: у калькуляції з 01.01.2019:

88 253,26 тис. грн/44512,49 тис.кВт*год = 1,9827 грн/кВт*год; у калькуляції з 16.02.2019: 107 644,98 тис. грн/45070,39 тис.кВт*год = 2,3884 грн/кВт*год; у калькуляції з 01.06.2020: 60 742,34 тис. грн/38051,223 тис.кВт*год = 1,5963 грн/кВт*год; у калькуляції з 01.01.2021: 60 275,58 тис. грн/31389,13 тис.кВт*год = 1,9203 грн/кВт*год; у калькуляції з 01.08.2021: 36 680,26 тис. грн/17501,54 тис.кВт*год = 2,0958 грн/ кВт*год.

6.1.15. ДПП «Кривбаспромводопостачання» розраховувалися, затверджувалися та погоджувалися уповноваженим органом (департаментом житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації) загальновиробничі норми питомих витрат ПЕР на 2019, 2020 та 2021 роки, у тому числі, загальновиробничі норми питомих витрат електричної енергії на одиницю виробленої продукції - наданих послуг з постачання технічної напірної води (кВт*год/тис.м3, далі - норми ПВЕЕ).

6.1.16. Ці норми розроблені відповідно до Методики розрахунку норм питомих витрат ПЕР № 449, з урахуванням усіх витрат електричної енергії на основні та допоміжні виробничі процеси при оптимальних режимах роботи устаткування Підприємства на підставі даних за останні три роки роботи Підприємства, з урахуванням стану обладнання, наявної технології та організації виробництва.

6.1.17. Норми ПВЕЕ на надання послуг з постачання технічної напірної води (затверджені Підприємством) становлять: на 2019 - 340 кВт*год/тис.м3; на 2020 - 300 кВт*год/тис.м3; на 2021 - 307 кВт*год/тис.м3.

6.1.18. Порівнюючи обсяги витрат електричної енергії, включені ДПП «Кривбаспромводопостачання» до калькуляцій по статті «електроенергія для технологічного потреб», з обсягами цих витрат, які повинні були бути визначені із застосуванням затверджених норм ПВЕЕ, Відділенням АМК встановлено, що у 2019-2021 роках до калькуляцій Підприємством включено понаднормативні обсяги витрат електричної енергії, а саме щодо калькуляції, введеної в дію:

01.01.2019 - перевищено показник планового обсягу витрат електричної енергії на 9 315,52 тис. грн;
16.02.2019 - перевищено показник планового обсягу витрат електричної енергії на 12 554,23 тис. грн;
01.06.2020 - перевищено показник планового обсягу витрат електричної енергії на 12 966,17 тис. грн;
01.01.2021 - перевищено показник планового обсягу витрат електричної енергії на 15 078,65 тис. грн;
01.08.2021 - перевищено показник планового обсягу витрат електричної енергії на 1 806,90 тис. грн.

6.1.19. Загальне перевищення становить 26791,85 тис.кВт*год на загальну суму 51 721,47 тис. грн, зокрема по калькуляціях:

до калькуляції, що діяла з 01.01.2019, включено обсяг витрат електричної енергії 44512,49 тис.кВт*год замість 39814,00 тис.кВт*год, в результаті чого даний обсяг витрат у натуральному виразі завищено на 4698,49 тис.кВт*год, відповідно у грошовому виразі завищено на 9 315,52 тис. грн;
до калькуляції з 16.02.2019 включено обсяг витрат електричної енергії 45070,39 тис.кВт*год замість 39814,00 тис.кВт*год, що призвело до завищення на 5256,39 тис.кВт*год, у грошовому виразі на 12 554,23 тис. грн;
до калькуляції з 01.06.2020 включено обсяг витрат електричної енергії 38051,223 тис.кВт*год замість 29928,75 тис.кВт*год, що призвело до завищення на 8122,47 тис.кВт*год, у грошовому виразі на 12 966,17 тис. грн;
до калькуляції з 01.01.2021 включено обсяг витрат електричної енергії 31389,13 тис.кВт*год замість 23536,77 тис.кВт*год, що призвело до завищення на 7852,36 тис.кВт*год, у грошовому виразі на 15 078,65 тис. грн;
до калькуляції з 01.08.2021 включено обсяг витрат електричної енергії 17501,54 тис.кВт*год замість 16639,40 тис.кВт*год, що призвело до завищення на 862,14 тис.кВт*год, у грошовому виразі на 1 806,90 тис. грн.

6.1.20. Через включення до калькуляцій обсягів витрат електричної енергії, які не відповідають затвердженим нормам ПВЕЕ (понаднормативні), ДПП «Кривбаспромводопостачання» визначило завищені розміри вартості послуг з постачання технічної напірної води.

6.1.21. За наслідком порівняльного аналізу Відділенням АМК встановлено, що у калькуляціях завищено вартість послуг з постачання технічної напірної води: 

у калькуляції з 01.01.2019 - на 0,09546 грн/1м3; у калькуляції з 16.02.2019 - на 0,12826 грн/1м3; у калькуляції з 01.06.2020 - на 0,21600 грн/1м3; у калькуляції з 01.01.2021 - на 0,24051 грн/1м3; у калькуляції з 01.08.2021 - на 0,04241 грн/1м3.

6.1.22. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) листом від 11.05.2023, який адресований АМК, навела перелік постанов НКРЕКП, якими встановлено тарифи КП «Кривбасводоканал» на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, зокрема у період 2019-2021 років: постанова НКРЕКП від 21.12.2018 № 2003; постанова НКРЕКП від 04.02.2020 № 283; постанова НКРЕКП від 16.12.2020 № 2499; постанова НКРЕКП від 22.12.2021 № 2855.

6.1.23. За повідомленням НКРЕКП (лист від 11.05.2023) у зазначених постановах НКРЕКП у тариф на централізоване водопостачання включено вартість на послуги з постачання технічної води, постачальником яких є ДПП «Кривбаспромводопостачання», за цінами, відповідно до укладених договорів.

6.1.24. Отже, дії ДПП «Кривбаспромводопостачання», які полягають:

- у встановленні для КП «Кривбасводоканал» завищеної вартості послуг з постачання технічної напірної води шляхом включення до калькуляцій понаднормативних витрат на електричну енергію на основні та допоміжні виробничі процеси при оптимальних режимах роботи устаткування у період 2019-2021 років;

- у застосуванні завищеної вартості послуг з постачання технічної напірної води у період 2019-2021 років (шляхом нарахування та пред`явлення КП «Кривбасводоканал» до сплати рахунків за надані послуги за завищеною вартістю цих послуг), -

призвели до зайво сплачених КП «Кривбасводоканал» на користь ДПП «Кривбаспромводопостачання» коштів у сумі 40 626 063,97 грн, з яких 68% у складі витрат на послуги з централізованого водопостачання.

6.1.25. Зазначені дії ДПП «Кривбаспромводопостачання» були б неможливими за умови існування значної конкуренції на ринку послуг з постачання технічної напірної води.

6.1.26. ДПП «Кривбаспромводопостачання» не реагувало на актуальність та значимість цих послуг для споживачів, економічне виживання яких повністю залежить від доступності цієї послуги, ігноруючи необхідність здійснення реалізації технічної напірної води споживачам за справедливими цінами, які мають бути справедливими для обох сторін торговельної угоди, а не забезпечувати переваги лише одній стороні.

6.1.27. За умов існування конкуренції на ринку послуг з постачання технічної напірної води споживачі мали б змогу відмовитися від послуг ДПП «Кривбаспромводопостачання» та звернутися до іншого надавача цих послуг.

6.2. Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили, зокрема, з того, що:

6.2.1. Дії ДПП «Кривбаспромводопостачання» щодо встановлення та застосування у період 2019-2021 років для КП «Кривбасводоканал» завищеної вартості послуг з постачання технічної напірної води шляхом включення понаднормативних витрат електричної енергії на основні та допоміжні виробничі процеси при оптимальних режимах роботи устаткування, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

6.2.2. Такі дії кваліфікуються за пунктом 2 статті 50 Закону як зловживання монопольним (домінуючим) становищем, передбачене пунктом 1 частини другої статті 13 цього Закону.

6.2.3. Порушення полягає у встановленні таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

6.2.4. Монопольне становище позивача мало місце на ринку послуг з постачання технічної напірної води до забірних пристроїв водопровідних комплексів (водозабірних споруд) за допомогою гідротехнічних споруд шляхом послідовності дій, що забезпечують рух води каналом Дніпро-Кривий Ріг, подачу води та регулювання рівня води у штучно створених водних об`єктах (водосховищах, каналах).

6.2.5. Норми ПВЕЕ розроблені на підставі Методики розрахунку норм питомих витрат ПЕР № 449, з урахуванням технологічних особливостей Підприємства. У калькуляціях позивача фактично враховані норми ПВЕЕ, які є більшими як за затверджені, так і за фактичні показники.

6.2.6. Факт включення понаднормативних витрат електроенергії підтверджений зіставленням даних калькуляцій із затвердженими нормами ПВЕЕ та фактичними витратами Підприємства. Загальне перевищення становить 26 791,85 тис. кВт*год на суму 51 721,47 тис. грн, що призвело до зайвої сплати КП «Кривбасводоканал» 40 626 тис. грн.

6.2.7. Поданий позивачем висновок судово-економічної експертизи від 24.03.2025 № 409/02-2025 не спростовує висновків, викладених у Рішенні АМК та не є належним доказом для його скасування, оскільки: експерт не врахував усіх документів, які були в розпорядженні Відділення АМК, зокрема заяв третіх осіб, листів самого позивача та листа АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», які стали підставою для прийняття рішення; основним джерелом інформації для Відділення АМК був лист Підприємства від 15.05.2023 № 01/549, який містив показники фактичних та планових витрат, однак експерт його належним чином не дослідив; поставлене експерту питання стосувалося «нормативного підтвердження» висновків рішення, що відповідно до частини другої статті 98 ГПК України не може бути предметом експертного дослідження, оскільки оцінка правильності застосування норм права належить виключно до компетенції суду.

6.2.8. Твердження позивача про необхідність закриття справи через сплив трирічного строку є помилковим, з огляду на те, що: розгляд антимонопольної справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції розпочато 27.01.2020, тобто до набрання чинності Законом № 3295-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства про захист економічної конкуренції та діяльності Антимонопольного комітету України» (з 01.01.2024), а тому ця справа підлягала розгляду за законодавством, що діяло раніше, яке не встановлювало граничних строків розгляду. Водночас перебіг строку давності притягнення Підприємства до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції (5 років) зупинявся на час розгляду справи (стаття 42 Закону в попередній редакції).

7. Межі та порядок розгляду справи судом касаційної інстанції

7.1. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2026 для розгляду касаційної скарги у справі № 904/1871/24 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т.М. (головуючої), Бенедисюка І.М., Ємця А.А.

7.2. Склад суду змінений відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2026, у зв`язку з тим, що суддю Ємця А.А. обрано до Великої Палати Верховного Суду.

7.3. Верховний Суд ухвалою від 16.07.2026 відкрив касаційне провадження у справі № 904/1871/24 на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України, з урахуванням пункту 8 частини першої та частини третьої статті 310 ГПК України.

7.4. Склад суду касаційної інстанції змінювався, про що свідчить протокол повторного автоматизованого розподілу від 13.08.2026, який міститься в матеріалах справи.

7.5. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

7.6. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Джерела права та акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

8.1. Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частини третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

8.2. Верховний Суд звертає увагу на те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

8.3. Касаційне провадження у справі відкрито, зокрема, на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України.

8.4. Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

8.5. Верховний Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.03.2024 у справі № 191/4364/21, ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2024 у справі № 902/1076/24, від 09.08.2024 у справі № 127/22428/21, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11.11.2020 у справі № 753/11009/19, від 27.07.2021 у справі № 585/2836/16-ц, в яких означено, що висновок (правова позиція) - це виклад тлумачення певної норми права (або ряду норм), здійснене Верховним Судом (Верховним Судом України) під час розгляду конкретної справи, обов`язкове для суду та інших суб`єктів правозастосування під час розгляду та вирішення інших справ у разі існування близьких за змістом або аналогічних обставин спору.

8.5.1. При цьому наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є незастосування правових висновків, які мали бути застосовані у подібних правовідносинах у справі, в якій Верховних Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається.

8.6. Що ж до визначення подібних правовідносин за пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, то в силу приписів статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд звертається до пунктів 25, 26, 32 правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19.

8.7. Верховний Суд зауважує, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише цитування у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

8.8. Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій подібній справі. 

8.9. У поданій касаційній скарзі Підприємство, обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, посилається на порушення судами норм процесуального права, зокрема, статей 98, 104 ГПК України, та на неврахування висновку щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 910/21067/17 та від 15.06.2021 у справі № 916/2479/17 (щодо висновку експерта, долученого позивачем до матеріалів цієї справи).

8.9.1. За доводами скаржника, долучений позивачем до матеріалів справи висновок експерта, зроблений на підставі основних первинних документів, які також досліджувалися відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення, а тому неврахування його судами є протиправним та таким, що порушує принципи господарського судочинства та безпосередньо права учасника справи.

8.10. Відповідно до загальних висновків щодо застосування норм процесуального права (статей 98, 104 ГПК України), що викладені у постановах, на які посилається скаржник (підпункт 4.1.1. пункту 4.1. цієї постанови), Верховний Суд, зокрема, виснував:

- згідно з частинами першою та другою статті 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством;

- предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань;

- статтею 104 ГПК України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні;

- системний аналіз змісту вказаних норм процесуального законодавства свідчить, що висновок експерта є рівноцінним засобом доказування у справі, наряду з іншими письмовими, речовими і електронними доказами, а оцінка його, як доказу, здійснюється судом у сукупності з іншими залученими до справи доказами за загальним правилом статті 86 ГПК України;

- дослідження висновку експерта - це процесуальна дія, спрямована на одержання з висновку експерта відомостей про факти судом і доведення їх до сприйняття учасників процесу. Суд зобов`язаний особисто сприйняти наданий йому висновок експерта з метою його правильної оцінки при винесенні рішення. Досліджуючи висновок експерта, суд повинен перевірити дотримання прав осіб, які беруть участь у справі, під час призначення та проведення експертизи, а також чи було їм надано можливість ознайомитися з висновком експертизи;

- водночас при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

8.11. У справі, судові рішення в якій переглядаються, місцевий господарський суд у рішенні від 05.06.2025, відхиляючи наданий позивачем висновок експерта від 24.03.2025 № 409/02-2025 за результатами проведення судово-економічної експертизи як неналежний доказ у справі, зазначив таке:

«На експертне вирішення позивачем поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Український незалежний інститут судових експертиз» (далі - ТОВ «УНІСЕ») наступне питання.

Чи підтверджуються нормативно та документально висновки, викладені у рішенні адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.01.2024 року № 54/1-р/к, стосовно завищення вартості Послуг з постачання технічної напірної води Підприємством шляхом включення понаднормативних витрат електричної енергії на основні та допоміжні виробничі процеси при оптимальних режимах роботи устаткування у період 2019 - 2021 років? Якщо так, то в якому розмірі становить така сума завищення?

Експертом здійснено наступний висновок.

Висновки, викладені у рішенні адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.01.2024 року № 54/1-р/к, стосовно завищення вартості Послуг з постачання технічної напірної води Державним промисловим підприємством «Кривбаспромводопостачання» шляхом включення понаднормативних витрат електричної енергії на основні та допоміжні виробничі процеси при оптимальних режимах роботи устаткування у період 2019 - 2021 років, документально та нормативно не підтверджуються.

Оцінюючи висновок експерта, суд виходить з наступного.

Статтею 104 Господарського процесуального кодексу України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Висновок експерта надає оцінку документальному підтвердженню висновків рішення, в той час, як експертом не враховані наявні у територіального відділення документи, на які є посилання у рішенні, що спростовує документальну непідтвердженість висновків рішення. 

Зокрема, судом було встановлено, що доказами, на підставі яких приймалося рішення і які не були надані позивачем експерту, є:
1) заява Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 24.04.2019 (вх. Відділення від 03.05.2019 № 54-01/166-К);
2) заява Комунального підприємства «Кривбасводоканал» від 26.06.2020 № 5512 (вх. Відділення від 06.07.2020 № 54-01/336-К);
3) листи Підприємства від 02.10.2019 № 01-04-1359, від 15.05.2023 № 01/549, без дати/без номера (зареєстроване у Відділенні 21.08.2023 за № 54-01/1495,);
4) лист АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» лист від 20.07.2023 № 35525/1001 (зареєстровано у Відділенні 24.07.2025 за № 54-01/311кі).

Проте, як зазначено у пункті (165) оскаржуваного рішення, джерело інформації, використане Відділенням у цьому рішенні, щодо показників господарської діяльності ДПП «Кривбаспромводопостачання» у 2019-2022 роках - це лист Підприємства від 15.05.2023 №01/549, у якому, в свою чергу, зазначено:

- перелік та показники фактичних річних витрат ДПП «Кривбаспромводопостачання» в цілому по Підприємству; 
- перелік та показники фактичних річних витрат ДПП «Кривбаспромводопостачання», понесених з наданням послуг з постачання технічної води; 
- перелік та показники планових річних витрат, включених Підприємством до калькуляцій вартості послуг з постачання технічної напірної води для КП «Кривбасводоканал»; 
- обсяги фактично наданих послуг з постачання технічної напірної води у натуральному та грошовому виразі. 

На підставі документів, у тому числі й цих фактичних показників господарської діяльності ДПП «Кривбаспромводопостачання» за 2019-2021 роки, відповідачем проведено аналіз показників та встановлено й відображено у рішенні та у Додатку 1 до рішення відмінні від наведених у висновку експерта (у висновку експерта наведено інше співвідношення витрат електроенергії до виробничої собівартості, ніж у рішенні та у Додатку 1 до рішення) показники:

- загальний обсяг фактичних річних витрат у цілому по Підприємству, співвідношення цих витрат (питома вага кожної з витрат у складі загального обсягу фактичних річних витрат);
- загальний обсяг фактичних річних витрат на надання послуг з постачання технічної води, співвідношення цих витрат (питома вага кожної з витрат у складі загального обсягу фактичних річних витрат);
- загальний обсяг фактичних річних витрат, включених Підприємством до калькуляцій вартості послуг з постачання технічної напірної води для КП «Кривбасводоканал», їх співвідношення (питома вага кожної з витрат у складі загального обсягу планових річних витрат). 

Відтак питання, поставлене позивачем експерту, стосувалося документального підтвердження висновків у рішенні, в той час як документи, отримані Відділенням від позивача, показники з яких, зокрема, використані Відділенням у дослідженні та відображені у рішенні (у додатках до Рішення), експертом не досліджувалися.

Стосовно питання, поставленого й вирішеного експертом щодо нормативного підтвердження висновку Відділення в оскаржуваному рішенні, то за змістом частини другої статті 98 Господарського процесуального кодексу України предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Отже, висновок експерта не спростовує висновків оскаржуваного рішення відповідача у цій справі».

8.12. Суд апеляційної інстанції у постанові від 06.05.2026 зі справи надав оцінку висновку експерта та зазначив, зокрема, про те, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив цей висновок, вказавши на його недоліки. Отже, висновок експерта не спростовує висновків оскаржуваного рішення відповідача.

8.13. Колегія суддів зазначає, що в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) сформульовано правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

8.14. З огляду на те, що суди попередніх інстанцій надали оцінку висновку експерта від 24.03.2025 № 409/02-2025 за результатами проведення судово-економічної експертизи, у тому числі, урахувавши загальні висновки Верховного Суду щодо застосування статей 98, 104 ГПК України, Верховний Суд, беручи до уваги повноваження суду касаційної інстанції, визначені статтею 300 ГПК України, дійшов висновку, що довід скаржника, обґрунтований з посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, не знайшов свого підтвердження.

8.15. Верховний Суд у зазначеному аспекті виходить з того, що оскаржувані судові рішення не суперечать правовим висновкам, які викладені у постановах Верховного Суду (підпункт 4.1.1. пункту 4.1. цієї постанови), про які зазначає скаржник, а підстави вважати, що суди попередніх інстанцій, посилаючись на норми права, застосували їх інакше, не так, в іншій спосіб витлумачили тощо, ніж це зробив Верховний Суд, відсутні.

8.16. Щодо посилання скаржника на те, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив позивачу у долученні на стадії апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції листа оператора розподілу електроенергії від 18.09.2025 на запит позивача від 13.08.2025, який (лист) містив актуальні обсяги електроспоживання позивача та їх вартість за 2019-2021 роки, Суд зазначає таке.

8.17. Згідно зі сталою та послідовною практикою Верховного Суду в аспекті застосування приписів статті 269 ГПК України, випадком, коли можливим є прийняття апеляційною інстанцією доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, є наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у цьому разі - позивача).

8.18. За імперативним приписом частини четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.

8.19. Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

8.20. Отже, при поданні учасником справи доказів (у цьому випадку, письмових доказів), які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен письмово обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

8.21. Водночас Верховний Суд неодноразово вказував і на те, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.

8.22. Таким чином, прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв у вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів матиме наслідком порушення приписів статті 269 ГПК України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність, що обґрунтовано враховано судом апеляційної інстанції у вирішенні питання щодо прийняття додатково поданих позивачем письмових доказів, за клопотанням останнього на стадії апеляційного провадження, і підтверджується змістом постанови від 06.05.2026.

8.23. Скаржник, з посиланням на пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України, з урахуванням пункту 8 частини першої статті 310 ГПК України, зазначає також про те, що згідно з протокольною ухвалою від 04.02.2025 у справі місцевий господарський суд безпідставно відмовив ДПП «Кривбаспромводопостачання» у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Дніпропетровської обласної державної адміністрації [як органу управління позивача, який наділений повноваженнями щодо погодження фінансових планів та вирішення питання щодо відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу)], з посиланням на положення статей 50, 51 ГПК України, без належного аргументування.

8.23.1. За доводами скаржника, відмова в позові і необхідність проведення перерахунку третім особам значною мірою вплине на показники фінансового плану, стратегічного плану розвитку, інвестиційного плану на середньострокову перспективу Підприємства, яке є суб`єктом природних монополій, а також призведе до зменшення частини чистого прибутку, яке Підприємство зобов`язане буде сплатити до державного бюджету, безпосередньо породить правові наслідки для органу управління позивача у частині виникнення у нього зобов`язань із затвердження нових планів з урахуванням зобов`язань Підприємства, пов`язаних із виконанням рішень відповідача.

8.24. Щодо наведеного Суд зазначає таке.

8.25. За змістом пункту 8 частини першої статті 310 ГПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, зокрема, якщо суд прийняв рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

8.26. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.03.2026 зі справи № 922/5241/21, зокрема, виснувала, що повноваження скасувати судове рішення з направленням справи на новий розгляд, якщо суд нижчої інстанції прийняв рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (пункт 8 частини першої статті 310 ГПК України), суд касаційної інстанції здійснює незалежно від вимог та доводів касаційної скарги, а також незалежно від того, чи з касаційною скаргою звернулась особа, про права, інтереси та (або) обов`язки якої суд нижчої інстанції ухвалив рішення. Ухвалення судом рішення про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі становить такий дефект правосуддя, виправлення якого суд вищої інстанції не може поставити в залежність від того, чи скаржиться на нього особа.

8.27. Відповідно до частин першої та другої статті 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

8.28. Водночас наведені скаржником доводи не дають підстав стверджувати, що судові рішення у справі № 904/1871/24 містять висновки про права, інтереси або обов`язки Дніпропетровської обласної державної адміністрації.

8.29. Як зазначалося вище, предметом позову в цій справі є вимога Підприємства про скасування Рішення Відділення АМК, відповідно до якого визнано дії Підприємства порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 Закону, визначеним пунктом 1 частини другої статті 13 цього Закону, у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з постачання технічної напірної води до забірних пристроїв водопровідних комплексів (водозабірних споруд) за допомогою гідротехнічних споруд шляхом послідовності дій, що забезпечують рух води каналом Дніпро-Кривий Ріг, подачу води та регулювання рівня води у штучно створених водних об`єктах (водосховищах, каналах), шляхом встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

8.30. Підставою позову є посилання на невідповідність висновків, викладених в оскаржуваному Рішенні Відділення АМК, фактичним обставинам справи та порушення Відділенням порядку розгляду антимонопольної справи, у зв`язку з недотриманням строку її розгляду.

8.31. Суди попередніх інстанцій підтвердили висновки Відділення, за змістом яких: дії ДПП «Кривбаспромводопостачання» щодо встановлення та застосування у період 2019-2021 років для КП «Кривбасводоканал» завищеної вартості послуг з постачання технічної напірної води шляхом включення понаднормативних витрат електричної енергії на основні та допоміжні виробничі процеси при оптимальних режимах роботи устаткування, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції; такі дії кваліфікуються за пунктом 2 статті 50 Закону як зловживання монопольним (домінуючим) становищем, передбачене пунктом 1 частини другої статті 13 цього Закону; порушення полягає у встановленні Підприємством таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

8.32. Отже, виходячи із предмета та підстав позову, обставин справи, які встановлені судами попередніх інстанцій, та змісту оскаржуваних судових рішень, рішення у цій справі не є такими, що можуть безпосередньо вплинути на права та/або обов`язки Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо однієї із сторін спору.
8.33. Відтак, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання Підприємства про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Дніпропетровської обласної державної адміністрації.

8.34. Щодо посиланням скаржника на недостатність аргументування суду при розгляді клопотання позивача про залучення до участі у справі третьої особи та відмові в його задоволенні, то Суд зазначає, що міра та обсяг, якими обґрунтовує суд свої мотиви, залежить від характеру рішення і перебуває поза межами перевірки Верховним Судом з огляду на приписи статей 300, 310 та частини другої статті 311 ГПК України.

8.35. Водночас Суд враховує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (рішення ЄСПЛ у справі «Волчлі проти Франції», «ТОВ "Фріда" проти України»).

8.36. Аналіз наведеного свідчить про те, що не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи. Скасування судового рішення лише з підстав встановлення факту процесуального порушення, яке жодним чином не вплинуло та не могло вплинути на законність і обґрунтованість судового рішення є нічим іншим ніж проявом правового пуризму.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 309 ГПК України).

8.37. З посиланням на пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України, з урахуванням частини третьої статті 310 ГПК України, скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій порушили приписи статей 13, 73, 74, 76-79, 86 ГПК України, що є підставою для скасування оскаржуваних рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи на новий розгляд, з огляду на неповне встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, невідповідність висновків, викладених у ньому, обставинам справи.

8.38. Відповідно до пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України підставою касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

8.39. Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

8.40. За змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України достатньою підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є не саме по собі порушення норм процесуального права, а зазначене процесуальне порушення у сукупності з належним обґрунтуванням скаржником заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

8.41. Оскільки у цій справі не підтвердилася визначена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, Верховний Суд не вбачає правових підстав для розгляду доводів касаційної скарги Підприємства за пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України.

8.42. Верховний Суд акцентує увагу на тому що, переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», а не «факту», отже, відповідно до статті 300 ГПК України перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи.

8.43. Верховний Суд в силу імперативних положень частини другої статті 300 ГПК України позбавлений права самостійно досліджувати, перевіряти та переоцінювати докази, самостійно встановлювати по-новому фактичні обставини справи, певні факти або їх відсутність.

8.44. Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що у справі, яка розглядається, суди попередніх інстанцій оцінили надані сторонами докази, якими вони обґрунтовують свої вимоги та/або заперечення і які мають значення для розгляду даного господарського спору, до переоцінки яких в силу приписів статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції вдаватись не може, оскільки встановлення обставин справи, дослідження доказів та надання правової оцінки цим доказам є повноваженнями судів першої й апеляційної інстанцій, що передбачено статтями 73-80, 86, 300 ГПК України.

8.45. Верховний Суд бере до уваги та вважає прийнятними доводи, викладені у відзиві Відділення на касаційну скаргу, в тій частині, яка узгоджується з вказаними вище міркуваннями Верховного Суду, наведеними у цій постанові.

8.46. Верховний Суд також зауважує, що міра до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення може бути різною залежно від характеру рішення.

8.47. Колегія суддів касаційної інстанції, враховуючи рішення ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» та у справі «Трофимчук проти України» (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року), зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

9.1. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

9.2. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

9.3. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не підтвердилися та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, а тому касаційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а судові рішення попередніх інстанцій - без змін.

10. Судові витрати

10.1. Судовий збір, сплачений у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, покладається на скаржника, оскільки Верховний Суд касаційну скаргу позивача залишає без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державного промислового підприємства «Кривбаспромводопостачання» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.2025 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.05.2026 у справі № 904/1871/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Ю. Власов