1	Справа № 335/4253/26  2-а/335/101/2026 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2026 року м.Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Шевченко К.В., представника позивача Гребнєва І.І., представника відповідача Малій О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 в особі представника Гребнєва Ігоря Ігоровича до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 в особі представника Гребнєва Ігоря Ігоровича звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.04.2026 ОСОБА_1 , перебуваючи на бульварі Марії Примаченко, отримав пропозицію від невідомих осіб підвезти його додому. Зазначені особи пересувалися на транспортному засобі AUDI A6, а саме: FNW65562 WANKOWSKI MATEU SZ LUKASZ. Прийнявши пропозицію, Позивач сів на переднє пасажирське сидіння.
О 05 год 55 хв., за адресою: м. Запоріжжя, вул. Марії Примаченко, буд 8, автомобіль було зупинено працівниками поліції, після чого водій без зволікань пересів на заднє пасажирське сидіння, де вже, перебувало 2 особи. Позивач увесь час знаходився на передньому пасажирському місці ТЗ, та не знав про стан сп`яніння водія зазначеного ТЗ. 
Після зупинки ТЗ, з огляду на те що Позивач перебував на передньому пасажирському сидінні, інспектор поліції 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області, лейтенант поліції Дунда Павло Вікторович, передчасно, не розібравшись в ситуації, серед усіх осіб що перебували в автомобілі, визначив саме Позивача водієм цього ТЗ та виніс відносно нього постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: постанова серії ЕНА № 7010570 від 12.04.2026, відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП - керування ТЗ без чинного страхового поліса обов`язкового страхування; п.2.1.ґ ПДР – відсутність у водія поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ . 
Водночас, від самого початку спілкування з поліцейським, Позивач пояснював, що не був водієм ТЗ та не керував ним. Даний ТЗ йому не належить, не перебував та не перебуває у його користуванні. Позивач не має та не використовує інших ТЗ, окрім власного автомобіля: Jeep COMPAS, № НОМЕР_1 , зареєстрований від 27.01.2023, VIN код НОМЕР_2 . Будучи пасажиром зазначеного ТЗ, Позивач не був зобов`язаний мати Поліс страхування. 
Вважає оскаржувану Постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а провадження у справі – закриттю.
Ухвалою суду від 22.04.2026 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.
Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу також копію позовної заяви з доданими до неї документами. Відповідачу був встановлений п`ятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач надав відзив на позовну заяву, зазначивши наступне.
12.04.2026 під час несення служби у Запорізькій області, інспектором управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП було виявлено, що водій не виконав вимоги Правил дорожнього руху України. 
Оскільки правопорушення мало місце, а відповідно до ст. 19 Конституції України - Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Зупинивши автомобіль під керуванням позивача, представившись згідно ч.3 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" та ,оскільки згідно ч.1, п.2, ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" – були підстави для перевірки документів особи, керуючись п.2.4. "а" Правил дорожнього руху України в якому наголошується наступне: "На вимогу працівника поліції водій повинен зупинитись, а також пред`явити документи, зазначені в пункті 2.1, а саме: а)посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; ґ)поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Під час несення служби, інспектор управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП зупинив транспортний засіб AUDI А6, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, чим порушила вимоги п. 2.1. «ґ» ПДР, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. 
В наступному, в ході розгляду справи, було роз`яснено та дотримано права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, згідно статті 63 Конституції України та статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Позивачем будь-яких клопотань не заявлялось, що підтверджується відеозаписом, який додається до відзиву на позовну заяву.(позначка часу на відеозаписі з портативного відеореєстратора інспектора 06:43:50 – 06:46:15) 
Після повідомлення поліцейського про те, що Позивач може скористатися послугами захисника, якого залучить для захисту, останній не скористався своїм правом мати захисника, що підтверджується відеозаписом. При цьому, законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення Позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, не був позбавлений права запросити адвоката на місце розгляду справи, не звертався до працівників поліції з клопотанням про забезпечення його права на захист шляхом запрошення адвоката. Доказів протилежного позивач не надав.
Щодо доводів Позивача про те, що він не керував транспортним засобом, повідомляємо, що надаються до Суду копію пояснення гр. ОСОБА_2 (пасажир транспортного засобу), в якому останній стверджує, що саме Позивач – ОСОБА_3 керував транспортним засобом. Крім того, інші пасажири транспортного засобу, відповідно до відеозапису з портативних відеореєстраторів також вказують саме на ОСОБА_4 як на водія транспортного засобу. 
Тож доводи Позивача які викладені в позовній заяві, щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, не дотримання законності інспектора управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції є лише спробою уникнути встановленої законом відповідальності, що є неприпустимим. Інспектор управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП розглянув справу про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, з дотриманням всіх вимог чинного законодавства. Акцентуємо увагу суду на тому, що після виявлення факту порушення вимог Правил дорожнього руху України Позивачем, інспектором було встановлено особу правопорушника, ступінь його вини; позивачу були роз`яснені його права, якими користується особа, що притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи. При розгляді справи, Позивача було ознайомлено з матеріалами справи. Жодних переконливих доводів своєї невинуватості Позивачем на місці розгляду справи не надано.
30.04.2026 року до суду надійшла відповідь на відзив. Представник у відзиві зазначає, щодо об`єктивності та неупередженості. З матеріалів справи та відеозаписів (відео 1,2) вбачається, що підставою для зупинки транспортного засобу (далі-ТЗ) зазначено пересування під час комендантської години. Разом з тим, після зупинки транспортного засобу поліцейськими встановлено, що за кермом нікого не було, а всі особи перебували на пасажирських місцях. Тобто, фактичного водія засобами відеофіксації встановлено не було. Першим з переднього пасажирського сидіння автомобіля вийшов Пасажир 1 (далі-Позивач). Інспектор поліції, Павло Дунда (далі-Інспектор 1) одразу ж звернувся до Позивача з питанням: «Хто був за кермом?» На що той відповів що «чесно кажучи» не знає, але точно не він (позивач неодноразово це зазначає за увесь час події). Ігноруючи зазначене, Інспектор 1 попросив у Позивача пред`явити документи для встановлення особи, оскільки той пересувався в комендантську годину. Водночас, увесь цей час (близько 3 хв. Від моменту зупинки ТЗ), у салоні ТЗ знаходилося ще три особи (далі-особа 2, або власник ТЗ; особи 3,4) та ніяк не реагували на подію. Як було встановлено пізніше зазначені особи є військовослужбовцями. Крім того, за матеріалами відео фіксації, між ними простежуються дружні відносини (звернення одне до одного «братан), взаємодопомога та обізнаність функціонування ТЗ («коробка автомат»), відсторонена позиція від позивача шляхом ведення окремої розмови з інспетором ОСОБА_5 (далі-Інспетор 2) та намагання вплинути на її рішення: «власник-я водій-він, домовились?; «не складайте на нас нічого, ми поспішаємо»; «треба три пояснення дамо три»; «мене це дуже турбує вкажіть в поясненні що він (позивач) капітан) тощо. Поліцейський 1 не проводив заходів щодо встановлення особи всіх інших пасажирів, як порушників комендантської години, окрім як щодо Позивача. Інспектор 1 майже увесь час находився біля Позивача. Згідно з відеозаписом з боді-камери Інспектора 2, вона також не проводила такої перевірки, або ж провела її формально. Інспектор 2 майже увесь час знаходилась окремо з нібито іншими пасажирами. 
Щодо формального розгляду справи та вибіркового дослідження обставин події Інспекторка 2, під час спілкування з зупиненими особами 2,3,4 (ймовірними підозрюваними/свідками) вела себе крайньо неформально і явно відхилялася від стандартної професійної процедури: розмова з жартами та побутовою лексикою («не даємо вам відпочити», «як там клуб»); йшла на поступки та легко погоджувалася на прохання, давала поблажки, не наполягала на дотриманні формальних вимог (наприклад, щодо порядку надання пояснень); ставила завідомо риторичні запитання: замість того, щоб отримувати нову інформацію, ставила питання, на які вже сама знала відповідь, або які спрямовували співрозмовників у потрібне їй русло; коректувала та додавала у їх свідчення формулювання, яких вони не говорили (наприклад те що позивач неодноразово заявляв що він капітан); не пресікала коли співрозмовники починали фліртувати, підтримуючи легкий тон розмови.
Інспектор 1, виявивши серед осіб 2,3,4 власника ТЗ, перевірив у нього наявність свідоцтва про реєстрацію ТЗ та запевнив його, що відповідальність нестиме виключно нібито встановлений водій (Позивач) авто. Інспектор 1 не дослідив обставину можливого «передавання ключів» Позивачу та не склав за це у такому випадку на власника ТЗ відповідного протоколу адміністративного правопорушення (ч. 4 ст. 130 КУпАП). 
Натомість Інспектори 1,2 проявляли зовсім іншу поведінку по відношенню до Позивача, який за їх упередженою думкою був «водієм». Вони увесь час провокували та зверталися до нього «водій». Також, в діях Інспектора 1 простежується психологічний вплив на Позивача: «всі інші надали документи» (не міг цього знати, так як увесь час перебував виключно біля Позивача); «давай будемо дорослими людьми»; «можеш не телефонувати ніхто тобі не допоможе»; «всі рішення приймає суд ми тут нічого не приймаємо» тощо. 
При цьому, Позивач неодноразово заявляв, що не керував ТЗ, він щойно познайомився з іншими пасажирами та не знає, хто саме з них був за кермом. Крім того, Позивач перебував у найбільш тяжкому стані сп`яніння порівняно з рештою (згідно з відео 1), мешкав неподалік від місця знайомства з невстановленими особами та місця зупинки ТЗ. 
Як підсумок, Інспектор не з`ясувавши ситуацію, не дослідивши вірогідність та логічність події, не встановивши осіб 2,3,4 (нібито пасажирів) передчасно визнав винним саме Позивача. 
За матеріалами справи очевидно, що інші особи є друзями, їх стан сп`яніння набагато менший аніж Позивача, у них був час на змову: пересісти з водійського місця на заднє по середині пасажирське місце в їх стані сп`яніння, на відміну від стану сп`яніння Позивача, більш можливе, логічне та очевидне, а їх взаємодія по ситуації вказує, як мінімум, на підозрілість такої поведінки. 
З іншої сторони Позивач увесь час стверджував що не керував ТЗ, з зазначеними особами щойно познайомився, не знає їхніх імен. З усіх зафіксованих нібито пасажирів Позивач виглядає найпянішим з чого логічно допустити, що при нещодавньому знайомстві та з огляду на темний період часу Позивач не міг запам`ятати, хто саме з цих осіб керував ТЗ. Крім того, так як, Позивач мешкає недалеко від місця зустрічі з іншими та місця зупинки ТЗ, більш логічно допустити, що саме його підвозили додому, а не навпаки. При цьому ТЗ не належить позивачу, жодних документів на даний ТЗ у нього не має. Водночас такі документи були наявні у власника авто, який пред`явив їх Інспекторам, а Інспектор 1 зафіксував їх на телефоні.
Таким чином ігнорування суперечностей, обрання найлегшого способу вирішення ситуації, не перевірка та неналежне встановлення осіб усіх учасників події (правдивість наданих ними даних документів тощо) свідчить про формальний розгляд справи, а рішення винесене відносно Позивача найлегшим шляхом «за шаблоном» та за відсутності аналізу ситуації. Крім того відео з боді-камер поліції не дозволяє повністю та об`єктивно відтворити перебіг події через неповноту фіксації, а впевненість Інспектора 1 щодо вірно встановленого «водія» спростовуються його невпевненістю при прийнятті рішень та дій з огляду на вищезазначене та підтверджуються відеоматеріалами справи.
30.04.2026 року від представника позивача Гребнєва І.І. надійшло клопотання про перехід розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та виклик свідка.
Ухвалою судді від 01.05.2026 року, заяву представника позивача про виклик свідка – задоволено. Здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) справи за позовом ОСОБА_1 в особі представника Гребнєва Ігоря Ігоровича до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення- в розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просить задовольнити з підстав, що зазначені у позовній заяві. 
Представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав їх необгрунтованості.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд приходить до висновку про наступне.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі по тексту КупАП).
Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Приписами п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 222 КУпАП встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично -дорожній мережі та розглядає справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі наказом № 1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію (далі - Інструкція).
Відповідно до п. 4 Розділу І, п. 2 Розділу III Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу; постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема, приписами ч.1 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Згідно п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів, до яких належать, зокрема, водії транспортних засобів.
Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до частини першої статті 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Відповідно до статті 16 ЗУ «Про дорожній рух», водій зобов`язаний: мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.
Відповідно до пункту 2.1 ПДР , засобу повинен мати при собі України водій механічного транспортного посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової власників наземних транспортних засобів» від 01.01.2025 року, на території України дозволяється використання виключно забезпечених транспортних засобів. Транспортний засіб має бути забезпеченим до початку його використання у дорожньому русі на вулично дорожній мережі загального користування на території України. 
Особою, відповідальною за укладення внутрішнього договору страхування щодо незабезпеченого транспортного засобу, є: 1) особа, за якою в Україні зареєстровано транспортний засіб; 2) фізична особа, яка тимчасово ввезла транспортний засіб на митну територію України; 3) особа, яка є власником незареєстрованого транспортного засобу. Особи, зазначені у цій частині, зобов`язані укласти внутрішній договір страхування з дотриманням таких строків: не пізніше дня реєстрації транспортного засобу у встановленому порядку якщо транспортний засіб є незабезпеченим; до початку використання транспортного засобу у дорожньому русі - якщо транспортний засіб незареєстрований (неперереєстрований), знятий з обліку, за умови наявності номерного знака для разових поїздок; не пізніше останнього дня строку дії попереднього внутрішнього договору страхування; перед в`їздом на територію України (крім випадку наявності щодо транспортного засобу чинного страхового сертифіката "Зелена картка", що діє на території України).
Згідно з ч.2 ст. 7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової власників наземних транспортних засобів» від 01.01.2025 року, керування на території України транспортним засобом, щодо якого відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Відповідно до ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.01.2025 року перевірка наявності чинних договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції України під час здійснення регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (у тому числі з використанням працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів та в режимі фотозйомки, відеозапису), а також під час оформлення документів щодо порушення Правил дорожнього руху та оформлення матеріалів дорожньо транспортної пригоди. Перевірка наявності чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, визначеного статтею 6 цього Закону, здійснюється на підставі інформації, що міститься в Єдиній централізованій базі даних. 
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 12.04.2026 року поліцейским складено інспектором 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, лейтенантом поліції Дундою Павлом Вікторовичем винесено постанову серїі № 7010570 від 12.04.2026, винесену, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України та накладено стягнення штраф у розмірі 425 грн. за керування транспортним засобом «AUDI A6», номерний знак НОМЕР_3 , без чинного страхового полюса обов`язкого стархування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ а також без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі. Згідно постанови ОСОБА_1 порушив п. 2.1 ПДР. 
Також з постанови Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 09.06.2026 року, яка набрала законної сили 22.06.2026 року, встановлено, що цього ж дня і часу складено протокол ЕПР1 № 638420 від 12.04.2026 року відносно ОСОБА_1 за порушення вимоги п. 2.9а України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вказаною постановою суду від 09.06.2026 року провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення з підстав недоведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом «AUDI A6», номерний знак НОМЕР_3 у зазначеному у протоколі місці та часі.
Відповідачем не доведено такого факту і під час розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_6 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП , виходячи з такого. 
Так, відповідно до ст. 126 КУпАП суб`єктом адміністративного правопорушення за дії, за які ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.
З вищенаведеного суд наголошує, що не будь-які особи, а тільки водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що керування транспортним засобом здійснюється без чинного страхового полюса обов`язкого стархування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, а також без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі.
Згідно п. 1.5 ПДР України, водій-особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.
В матеріалах справи відсутній відеозапис який би підтверджував факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом поза розумним сумнівом.
Так, з відеозаписів (відео 1,2) вбачається, що підставою для зупинки транспортного засобу зазначено пересування під час комендантської години.Після зупинки транспортного засобу один із поліцейських підходить до автомобіля, при цьому в салоні вмикається освітлення, що дає можливість чітко встановити, що місце водія є порожнім, тоді як на пасажирських сидіннях перебувають чотири особи, одна особа попереду, три особи позаду.Першим з переднього пасажирського сидіння автомобіля вийшов ОСОБА_1 ,. Інспектор поліції, Павло Дунда одразу ж звернувся до Позивача з питанням: «Хто був за кермом?» На що той відповів що «чесно кажучи» не знає, але точно не він, при цьому позивач неодноразово це зазначає за увесь час події, послідовно та безперервно, заперечує керування даним транспортним засобом протягом усього часу фіксації події (відео № 1 о 0:06:50), під час спілкування з поліцейським; 0:09:11 під час розмови з власником автомобіля та працівниками поліції; 0:13:34 під час телефонної розмови, де він зазначає своєму керівництву, що перебував на передньому пасажирському сидінні, а також на відео о 02:07:16 після ознайомлення з протоколом, де на камеру наголошує, що не є водієм. ОСОБА_1 зазначає, що з присутніми в автомобілі особами він познайомився нещодавно, а також вказує, що транспортним засобом керувала інша особа, одягнена в одяг марки «Guess» (відео №1, час запису: 0:06:55).
Вказані пояснення узгоджуються з іншими обставинами справи, а саме: транспортний засіб не належить ОСОБА_1 , не перебував і не перебуває у його користуванні, жодних документів на зазначений автомобіль за ним не рахується. Водночас такі документи були наявні у іншої особи «пасажира» власника авто (відео №1, час запису 0:24:13).
Разом із тим, інспектор попросив у Позивача пред`явити документи для встановлення особи, оскільки той пересувався в комендантську годину. Водночас, увесь цей час це приблизно 3 хв. від моменту зупинки ТЗ, у салоні ТЗ знаходилося ще три особи та ніяк не реагували на подію. Як було встановлено пізніше зазначені особи є військовослужбовцями. Крім того, за матеріалами відео фіксації, між ними простежуються дружні відносини (звернення одне до одного «братан), взаємодопомога та обізнаність функціонування ТЗ («коробка автомат»), відсторонена позиція від позивача шляхом ведення окремої розмови з інспектором ОСОБА_5 та намагання вплинути на її рішення: «власник-я водій-він, домовились?; «не складайте на нас нічого, ми поспішаємо»; «треба три пояснення дамо три»; «мене це дуже турбує вкажіть в поясненні що він (позивач) капітан) тощо. Інспектор не проводив заходів щодо встановлення особи всіх інших пасажирів, як порушників комендантської години, окрім як щодо Позивача. 
Відеозапис не містить фіксації факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , так само як і не зафіксовано моменту пересідання однієї з осіб з місця водія на пасажирське. За таких обставин встановлення винної особи, яка керувала транспортним засобом, є неможливим.
Таким чином, відеозаписом не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, на відеозаписі з бодікамери поліцейського не зафіксовано рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1 . Твердження поліцейського щодо фіксації факту пересідання та керування транспортним засобом ОСОБА_1 не підтверджуються матеріалами відео фіксації події. 
Працівники поліції не проводили заходів щодо встановлення та підтвердження осіб всіх учасників події, що ставить під сумнів надану ними інформацію, також не перевірили належним чином, чи могла інша особа вчинити правопорушення, приймаючи до уваги, що в салоні транспортного засобу перебувало четверо пасажирів. При цьому, встановивши особу власника транспортного засобу, не досліджено, як саме відбулась можлива передача «ключів» для керування транспортним засобом та не притягнуто власника транспортного засобу до відповідальності за передачу права керування іншій особі, яка знаходилась в стані сп`яніння, також не отримано пояснення від інших пасажирів, що знаходились в автомобілі, у тому числі не опитано самого власника транспортного засобу.
Крім того, матеріали даної справи про адміністративне правопорушення містять письмові пояснення свідка ОСОБА_2 , проте, працівниками поліції не перевірено особу свідка ОСОБА_2 та не внесено його даних посвідчення особи у прикріплених до матеріалів справи поясненнях, що ставить під сумнів надану ним інформацію та свідчить про неналежність доказу. 
Також, не перевірено обставини, викладені у поясненнях свідка ОСОБА_2 , зокрема його твердження про те, що він разом із двома побратимами вийшов із клубу з наміром викликати таксі, після чого до них підійшов ОСОБА_1 та запропонував послуги водія. Зазначена версія подій викликає обґрунтовані сумніви, зокрема з огляду на дію комендантської години, під час якої виклик таксі є щонайменше обмеженим або неможливим. Водночас відеозапис з місця початку руху транспортного засобу свідчить про інше: зафіксовано, що відповідні особи цілеспрямовано та поодинці прямують до автомобіля, що не узгоджується з викладеними у поясненнях обставинами (відео додаток-1, час запису: 0:02:15; 0:02:47).
Досліджений в судовому засіданні протокол про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 638420 від 12.04.2026, а саме фабула вказаного протоколу, містить відомості про те, що ОСОБА_1 , 12.04.2026 року о 04-55 годині, в м. Запоріжжя, вул. м. Запоріжжя, Бульвар Марії Примаченко, 8, керував транспортним засобом «AUDI A6», номерний знак НОМЕР_3 , без чинного страхового полюса обов`язкого стархування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ а також без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі.
Проте, матеріали справи не підтверджують поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «AUDI A6», номерний знак НОМЕР_3 , 12.04.2026 року о 04-55 годині та був зупинений працівниками поліції, не містять, в тому числі і на відеозаписах.
Відповідно до п. 1.10. Правил дорожнього руху України, водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Попри це, з переглянутого у судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського, будь яких належних доказів, як зупинки автомобіля «AUDI A6», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням безпосередньо водія ОСОБА_1 , так і самого факту керування ним вказаним транспортним засобом матеріали справи не містять.
З огляду на вказане, суд визнає відеозаписи неналежними доказами, оскільки відеозапис не підтверджує факту керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, транспортним засобом «AUDI A6», номерний знак НОМЕР_3 .
Окрім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.
На виклик органу (посадової особи), у провадженні якого перебуває справа, свідок зобов`язаний з`явитися в зазначений час, дати правдиві пояснення, повідомити все відоме йому по справі і відповісти на поставлені запитання.
Так, за клопотанням представника позивача неодноразово викликався для надання показів у судове засідання свідок ОСОБА_2 , письмові пояснення якого долучено до матеріалів справи, разом із тим ОСОБА_2 у судове засідання так і не з`явився, у судовому засіданні не підтвердив надані інспектору письмові пояснення, тому суд критично ставиться до його письмових показів.
З огляду на вищезазначене, судом встановлено, що ані протокол про адміністративне правопорушення, ані долучені до нього документи не містять в собі фактичних даних на підтвердження інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Зазначені недоліки фіксації правопорушення не дає підстави для висновку про порушення позивачем визначеної п. 2.1 ПДР України заборони керування транспортним засобом без чинного страхового полюса обов`язкого страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, а також без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі, а тому і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що при складанні постанови поліцейський не вжив всіх заходів для всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин вчинення адміністративного правопорушення .оскільки не доведено, що  ОСОБА_1 у розумінні диспозиції ст. 126 КУпАП є суб`єктом вчинення даного адміністративного правопорушення, а відтк і на підтвердження вчинення ОСОБА_1 порушення ПДР України, відповідних доказів до постанови не надано. 
Окрім цього, будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем доводи у суду відсутні, у зв`язку з чим, на виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачем не було доведено правомірності рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Таким чином, суд зазначає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, є необґрунтованим
З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано жодних доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 як водієм? Правил дорожнього руху, а отже, і вчинення ним адміністративного проступку, притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися законним, унаслідок чого оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративний проступок - це насамперед дія або бездіяльність, що при наявності певних ознак розглядається законом як порушення встановлених правил поведінки громадян у певних сферах громадського життя. До таких правил, зокрема, належать правила у сфері безпеки дорожнього руху.
Склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення належать ознаки, притаманні об`єкту, об`єктивній і суб`єктивній сторонам та суб`єкту правопорушення.
Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
При розгляді справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення правопорушення позивачем, відповідач не надав жодного доказу в обґрунтування правомірності дій і не спростував доводи позивача
Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов? ? підлягає задоволенню, оскаржувана постанова -скасуванню, провадження у справі -закриттю.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позивач при зверненні до суду з адміністративним позовом сплатив судовий збір у розмірі 665,60 гривень, а відповідач є суб`єктом владних повноважень, судовий збір в зазначеному розмірі необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.4,8,11,94,99, 139, 159,160-163,171-2,246 КАС України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 в особі представника Гребнєва Ігоря Ігоровича до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 7010570 від 12.04.2026, винесену інспектором 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, лейтенантом поліції Дундою Павлом Вікторовичем, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 00 грн., 
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, закрити.
Стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 50 копійок. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його складання до Третього адміністративного апеляційного суду (49005, м.Дніпро, вул.Василя Жуковського, 23).
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5ст. 246 КАС України:
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/ перебування АДРЕСА_2 ).
Відповідач: Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції (Код ЄДРПОУ 40108646, адреса: м.Запоріжжя, вул.Перемоги, буд.96).

Суддя Ю.В. Апаллонова