Справа №442/4740/26 
Провадження №2/442/2110/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області
в складі: головуючого судді Нагірної О.Б.,
за участю секретаря судового засідання Лесович О.Ю.,
в місті Дрогобичі у відкритому судовому засіданні, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу № 442/4740/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
встановив :
Позивачка звернулася з позовом до відповідача, просить розірвати укладений між ними шлюб, зареєстрований Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 26.08.2016, актовий запис №331, серія НОМЕР_1 .
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 26.08.2016 уклала шлюб з відповідачем. Позивачка та Відповідач мають спільних дітей, а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після укладення шлюбу сімейне життя між позивачкою та відповідачем поступово погіршувалося, а на даний час шлюб фактично припинив своє існування. Спільного подружнього життя вони не ведуть, нормальні сімейні та подружні стосунки між ними відсутні, кожен із подружжя веде окреме життя. Відповідач належним чином не забезпечував сім`ю, у зв`язку з чим основний фінансовий тягар утримання сім`ї, дітей та побутових витрат покладений виключно на позивачку. Саме позивачка здійснює оплату спільного іпотечного кредиту, комунальних послуг, забезпечує придбання продуктів харчування та покриває інші необхідні витрати сім`ї.
Більше того, під час спільного проживання відповідач систематично вчиняв насильство, яке супроводжувалося психологічним тиском, образами, приниженнями та агресивною поведінкою відповідача. Відповідач ображав Позивачку, використовуючи нецензурну лексику в присутності дітей, що негативно впливало на їх емоційний стан.
Під час перебування подружжя у Польщі стосовно відповідача ухвалювався вирок суду за ст. 207 Кримінального кодексу Республіки Польща за вчинення домашнього насильства щодо Позивачки. Відповідач систематично вчиняє психологічний тиск та намагається контролювати позивачку, зокрема висловлюючи фрази: «буде так, як я сказав», «ти будеш робити те, що кажу я», називаючи позивачку «рабом». Також відповідач погрожував, що після розірвання шлюбу «все буде ламатися», висловлював наміри псувати ремонт у квартирі та розбирати зроблені ремонтні роботи. 

19.06.2026 суддя направила запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку.
Ухвалою від 06.07.2026 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін 21.07.2026. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

Сторони у судове засідання не з`явились.
Від позивачки надійшла заява про слухання справи у її відсутності, просить задоволити позов.
Відповідач подав заява про надання строку на примирення.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. 
Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1  уклали шлюб, зареєстрований Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 26.08.2016, актовий запис №331, серія НОМЕР_1 .
Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка – « ОСОБА_5 » та жінки – « ОСОБА_6 ».
Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Згідно зі ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.
Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.
Згідно з п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Щодо надання строку для примирення.
Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Надання строку для примирення є правом, а не обов`язком суду та здійснюється з урахуванням конкретних обставин справи.
Позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, зазначає про втрату взаєморозуміння, довіри та поваги між сторонами, а також вказує на конфліктні відносини та прояви домашнього насильства з боку відповідача. Незалежно від оцінки цих доводів у межах даної справи, суд бере до уваги послідовну позицію позивачки щодо відсутності наміру відновлювати сімейні відносини. Матеріали справи свідчать про фактичний розпад сім`ї та відсутність реальної можливості примирення сторін.
Позивачка також посилається на те, що під час перебування сторін у Республіці Польща щодо відповідача ухвалювався вирок за вчинення домашнього насильства. Разом із тим належних доказів на підтвердження зазначених обставин матеріали справи не містять, а тому суд не покладає їх в основу свого рішення. Водночас сам факт категоричного небажання позивачки продовжувати шлюбні відносини, підтверджений її послідовною процесуальною позицією та іншими встановленими судом обставинами, свідчить про відсутність реальної можливості примирення сторін.
За таких обставин суд доходить висновку, що надання сторонам строку для примирення не досягне своєї мети та лише призведе до безпідставного затягування розгляду справи.

У статті 112 СК України регламентовано, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Частиною 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому є всі підстави для розірвання шлюбу.
Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1331,20 грн. 
Керуючись статтями 12, 13, 81 , 263, 264, 265 ЦПК України, ч.2 ст.104, статтями105, 110, 112 СК України, суд 
ухвалив:
позов задоволити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 26.08.2016, актовий запис №331, серія НОМЕР_1 .
Стягнути з ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1331 гривень 20 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Нагірна О.Б.