Справа №442/4134/26 
Провадження №2/442/1915/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області
в складі: головуючого судді Нагірної О.Б.,
з участю секретаря судового засідання Лесович О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу № 442/4134/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, 
встановив :
Позивачка звернулася з позовом до відповідача, просить стягнути з останнього борг за договором позики від 09.12.2025 в розмірі 63000 гривень.
На підтвердження своїх позовних вимог покликається на те, що вона 09.12.2025 передала ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 1500$ США, що станом на 09.12.2025 було еквівалентно 63000 грн. ( 1$ = 42,00 грн.). Передання вказаних грошових коштів підтверджується розпискою про отримання відповідачем 09.12.2025 завдатку (авансу) від неї. Зазначені грошові кошти були передані в рахунок майбутнього укладання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , яку відповідач зобов`язувався їй відчужити, про що також вказано у розписці.
Станом на сьогоднішній день, відповідач не виконав домовленості, жодних коштів їй не повернув, у зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду.

27.05.2026 направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку.
Ухвалою від 10.06.2026 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін 25.06.2026. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.
Дана ухвала надсилалась сторонам по справі.
У зазначений в ухвалі строк відповідачем відзиву на позовну заяву не подано.
25.06.2026 розгляд справи відкладено на 13.07.2026.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подала заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомивши причини неявки, про розгляд справи був належним чином повідомлений, заяви про розгляд справи у його відсутності не надходило, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав. 
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.
Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження..
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.
Відповідно до положень ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Суд встановив, що 09.12.2025 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, про що відповідачем було написано розписку.
Із змісту розписки вбачається, що ОСОБА_2 одержав 09.12.2025 завдаток (аванс) від ОСОБА_1 в розмірі 1500,00$ в еквіваленті 63000,00 грн. по курсу на 09.12.2025 1$=42,00 грн. Дана сума передана, як завдаток (аванс) в рахунок купівлі квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.07.2018 квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_2 .

За приписами ст. 11 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.
Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 599 ЦК передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Частинами 1, 2 статтями 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.
Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 ЦК України (ст. 663 ЦК України).
Двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Так, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обов`язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов`язаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.
Суд встановив, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе договірні зобов`язання щодо своєчасного внесення щотижневих платежів, унаслідок чого утворилась заборгованість у заявленому позивачем розмірі.
Суд враховує, що відповідно до ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України — гривні, однак сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Згідно з ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за відповідним курсом валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом.
Правова позиція щодо можливості визначення у договорі грошового еквіваленту зобов`язання в іноземній валюті викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 761/12665/14-ц, у якій зазначено, що цивільне законодавство не забороняє визначення у договорі грошового еквіваленту зобов`язання в іноземній валюті, а виконанню підлягає сума у гривнях, визначена відповідно до умов договору та положень ст. 533 ЦК України.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 450/2286/16-ц зроблено висновок, що погодження сторонами валютного еквіваленту платежу та його визначення за курсом на день платежу відповідає принципу свободи договору та не суперечить вимогам чинного законодавства.
Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів сплати заборгованості або спростування наданого позивачем розрахунку, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог у частині стягнення основного боргу.

Відповідно до платіжної інструкції від 25.05.2026 ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1331,20 грн..
Беручи до уваги те, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача, як і не надав доказів належного виконання ним умов кредитного договору, суд вважає позов підставним, а відтак, такий слід задоволити.
Керуючись статтями 12,13,18,76,81, 263-265 ЦПК, статтями 625,1046,1047,1048,1050 ЦК України, суд
ухвалив:
позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 09.12.2025 в розмірі 63000 грн..
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1331,20 гривні.
Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення виготовлено 15.07.2026.

Суддя Нагірна О.Б.