Справа № 342/815/26
Провадження № 1-кп/342/160/2026 

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2026 року        м. Городенка
Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання  ОСОБА_2 ,
розглянувши у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду у судовому засіданні у залі суду міста Городенка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026096150000044 від 25.06.2026 про обвинувачення 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Олієво-Королівка, проживає по АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, розлучений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, не працює, раніше не судимий,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_4  умисно спричинив легкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 за наступних обставин.
24.06.2026 року, близько 20:00 год, ОСОБА_4  і ОСОБА_5 перебували біля продуктового магазину по вул. Галицька, с.Олієво-Королівка Городенківської територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, де між собою розмовляли. В подальшому, перебуваючи за вище вказаною адресою, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносинах, ОСОБА_4 вступив у словесний конфлікт із ОСОБА_5 , під час якого висловлюючись щодо ОСОБА_5 нецензурними словами, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання щодо здоров`я останнього, наніс декілька ударів кулаком правої руки в ділянку обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_5 , які згідно висновку судово-медичної експертизи від 25.06.2026 відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4  органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
Прокурор ОСОБА_6 подав до суду клопотання про розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№12026096150000044 від 25.06.2026 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду у судовому засіданні та без його участі.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 302 КПК України до обвинувального акту додано розписки про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, підписаних ОСОБА_4 , його захисником – адвокатом ОСОБА_7 , розписки про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування кримінального проступку та отримання копії матеріалів дізнання, підписаних ОСОБА_4 , його захисником – адвокатом ОСОБА_7 , потерпілим ОСОБА_5 , заяву обвинуваченого ОСОБА_4 , складену у присутності захисника – адвоката ОСОБА_7 , та підписаною ним та захисником щодо беззаперечного визнання ОСОБА_4 винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні.
Потерпілий ОСОБА_5 , відповідно до поданої ним заяви, згоден із встановленими під час досудового розслідування обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2ст. 302 КПК України, та не заперечив щодо розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні та за відсутності всіх учасників розгляду за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Крім того, до обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 12026096150000044 від 25.06.2026 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості.
Ухвалою судді від 13.07.2026 року розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні за № 12026096150000044 від 25.06.2026 щодо ОСОБА_4 про обвинувачення його у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, призначено у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.
Відповідно до частини 4 ст.107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
За вимогами частини 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
На підставі встановлених органом досудового розслідування обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження у поданих заявах, беручи до уваги беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості в інкримінованому йому діянні, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 умисного легкого тілесного ушкодження – кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Діяння, окреслене диспозицією ч.1ст.125 КК України, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків.
Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.
Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду, про що зазначив Верховний Суду у постанові від 13.08.2020 року у справі № 716/1224/19.
Відповідно до ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 по місцю проживання характеризується посередньо, не знаходиться на диспансерному обліку у наркологічному та психіатричному кабінетах КНП «Городенківська БЛІЛ» Городенківської міської ради. 
Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому кримінальному правопорушенні, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. 
Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі - Постанова) суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення щодо здоров`я потерпілого ОСОБА_5 в порушення засад Конституції України, третя стаття якої передбачає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
За вчинення проступку, передбаченого санкцією ч.1 ст.125 КК України, передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.
При призначенні покарання ОСОБА_4  суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує обставини вчиненого ним кримінального проступку, його наслідки, які не є тяжкими, особу обвинуваченого, те, що він раніше несудимий, його вік та стан здоров`я, пом`якшуючі покарання обставини (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення) та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 призначити покарання у межах санкції ч.1 ст.125 КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене.
Відповідно до абз.4 п.2 Постанови, призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо.
Згідно ч. 1 ст. 53 КК України, штраф – це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті.
Згідно ч. 2 ст. 53 КК України, розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.
Суд вважає, що призначена міра покарання є необхідним та достатнім заходом примусу, попереджуватиме вчинення ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень та сприятиме дотриманню обвинуваченим правослухняної поведінки у майбутньому. 
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 12, ч.1 ст.125 КК України, ст.ст. 369-371, 373-374, 381-382, 394 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, ухвалений за результатами спрощеного провадження не може бути оскаржений у апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя  ОСОБА_1