П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
^————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 400/12763/25

Перша інстанція: суддя Гордієнко Т. О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Вербицької Н.В.,
суддів – Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

27 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення ним правил військового обліку; 
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів дані про порушення ним правил військового обліку; 
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 на виконання абзацу 17 пункту 79 Порядку №1487 повідомити Національну поліцію про відсутність підстав для його адміністративного затримання та доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію про звернення до Національної поліції щодо його доставлення. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак позивач на законних підставах виїхав за кордон та фактично проживає в Туреччині. 
У жовтні 2025 року із застосунку «Резерв+» позивач дізнався про порушення ним правил військового обліку у зв`язку із тим, що він начебто не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою. Після цього, позивач вказує, що 25 листопада 2024 року відповідач звернувся до органів Національної поліції України з метою здійснення адміністративного затримання та доставлення позивача для складання протоколу. 
Позивач наголошує, що він не вчиняв жодних дій, які б могли свідчити про порушення ним правил військового обліку, а на запит свого представника стосовно виключення інформації про порушення військового обліку відповідач надав відповідь, з якої вбачається, що для виключення інформації позивач повинен прибути особисто. 
Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог та у відзиві на позовну заяву зазначив, що позивачу засобами поштового зв`язку за адресою його проживання 25.09.2024 року рекомендованим поштовим відправленням № 060029019006 з описом вкладення та повідомленням про вручення, була направлена повістка № 251020 від 25.09.2024 року для прибуття 18.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до відмітки оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта» проставленої на конверті відправлення за формою 20 слідує, що адресат відсутній за вказаною адресою, що відповідно до вимог пункту 41 Порядку № 560 вказує про належне повідомлення військовозобов`язаного про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Крім того, відповідач стверджував, що позивач до теперішнього часу не повідомив відповідача про наявність поважних причин для неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою, що свідчить про відсутність таких причин та правомірність дій відповідача стосовно звернення до органів Національної поліції для доставлення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2026 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі. 
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. 
Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не з`ясовано наявності правових підстав для внесення відповідачем до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про порушення правил військового обліку з боку позивача, в тому числі й за відсутності доказів притягнення його до адміністративної відповідальності. 
Крім того, апелянт вважає, що оскільки звернення до Національної поліції було спрямоване на доставлення позивача до відповідача для складення протоколу про адміністративне правопорушення, правові підстави для наявності в Реєстрі відомостей про таке звернення мали оцінюватися з урахуванням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КупАП. 
Також апелянт наполягає, що суд першої інстанції не звернув увагу, що обов`язок доведення правомірності своїх дій покладається на суб`єкта владних повноважень, а не позивача, а відповідач у даному випадку не довів правомірність своєї правової поведінки. 
Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав, що не перешкоджає розгляду справи в суді апеляційної інстанції. 
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 є громадянином України (а.с. 13-15).
Відповідно до відомостей із застосунку «Резерв+» від 19 жовтня 2025 року ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , має порушення правил військового обліку у зв`язку із неприбуттям за повісткою до ТЦК та СП. Адреса проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 17, 18).
01 листопада 2025 року на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 представником позивача направлено заяву з проханням виключити відомості стосовно порушення ОСОБА_1 правил військового обліку та його розшук, а також направлення до органів Національної поліції України повідомлення про відсутність правових підстав для адміністративного затримання та доставлення (а.с. 19-22).
Листом за вих. № 14/12052 від 05.11.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_6 повідомив, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 , було надіслано повістку № 251020 від 24.09.2024 року з явкою на 18.10.2024 року. На вказану дату громадянин ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі вищевикладеного ІНФОРМАЦІЯ_2 було надіслано електронне звернення до органів Національної поліції щодо доставки до ІНФОРМАЦІЯ_3 для притягнення його до адміністративної відповідальності. 
Дані щодо фактичного місця проживання громадянином ОСОБА_1 оновлено 12.02.2025 року, а повістка надіслана 24.09.2024 року – для вирішення питань, щодо виключення з розшуку рекомендовано громадянину ОСОБА_1 особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 23). 
Вважаючи протиправними дії відповідача стосовно внесення відомостей про порушення правил військового обліку та звернення ІНФОРМАЦІЯ_3 до Національної поліції України з метою адміністративного затримання, позивач звернувся до суду із даним позовом. 
Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 надсилалася позивачу за належною адресою і позивач зобов`язаний був з`явитися по повістці. З огляду на те, що позивач, будучи належним чином сповіщений про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 , не з`явився, доводить, що позивачем порушено правила військового обліку. 
Також суд першої інстанції вказав, що неприбуття позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 стало підставою для звернення до органів національної поліції в зв`язку з порушенням позивачем правил військового обліку. Після отримання такого звернення працівники національної поліції здійснюють адміністративне затримання та доставляють порушника до ТЦК та СП для складання протоколу про адміністративну відповідальність, передбачену статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Тому звернення відповідача до Національної поліції з метою здійснення адміністративного затримання та доставлення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки є правомірним. 
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
За змістом статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб (із подальшим продовженням такого строку) і станом на дату виникнення спірних правовідносин та розгляду справи в суді воєнний стан в Україні триває. 
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон України № 2232-ХІІ).
Відповідно до ч.1-3 Закону України № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до ч. 14 ст. 2 Закону України № 2232-XII виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актам.
Частиною 2 статті 33 Закону України № 2232-ХІІ визначено, що військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини 1 статті 34 Закону України № 2232-ХІІ персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі - Положення № 154).
Відповідно до п. 1 Положення № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
За приписами частин восьмої, дев`ятої статті 5 Закону №1951-VIII органами ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
З урахуванням вищезазначеного, ІНФОРМАЦІЯ_6 є органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно з п.3 Порядку №1487 військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період. Для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Пункт 79 Порядку №1487 передбачає, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема, звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції (у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення) для доставлення осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення, до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому ця особа перебуває (повинна перебувати) на військовому обліку, з урахуванням вимог абзацу третього пункту 56 цього Порядку.
Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки забезпечують виконання військового обов`язку громадянами України, організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, здійснюють взяття, зняття та виключення з військового обліку в установленому порядку.
Як вбачається із наявних в матеріалах справи доказів та зазначається відповідачем у відзиві на позовну заяву, порушення правил військового обліку позивачем допущено у зв`язку із неявкою за повісткою № 251020 від 24.09.2024 року.
Разом із тим, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах адміністративної справи відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б беззаперечно підтверджували обставини оформлення та направлення ОСОБА_1 повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою його проживання. 
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2026 року витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_3 докази направлення та вручення ОСОБА_1 повістки № 251020 від 25.09.2024 року, а також докази притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушенням правил військового обліку (у разі їх наявності); зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 надати витребувані судом докази у 5-ти денний строк та роз`яснено наслідки ненадання доказів та/або неповідомлення про неможливість надання доказів.
Станом на дату вирішення справи в апеляційній інстанції ухвала П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2026 року відповідачем не виконана, витребуваних доказів не надано та не повідомлено про неможливість їх надання. 
З урахуванням відсутності в матеріалах справи доказів оформлення та належного направлення позивачу повістки № 251020 від 24.09.2024 року, колегія суддів приходить висновку, що обставини порушення позивачем правил військового обліку не знайшли свого підтвердження в процесуальному порядку. 
Отже, висновок суду першої інстанції, що позивач, будучи належним чином сповіщений про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою, не з`явився і цим самим порушив правила військового обліку, є передчасним та спростовується наявними в матеріалах справи доказами. 
За відсутності факту порушення позивачем правил військового обліку похідні позовні вимоги про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_6 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 також підлягають задоволенню. 
Крім того, колегія суддів зазначає, що порушення військовозобов`язаною особою правил військового обліку є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності і таке притягнення до юридичної відповідальності здійснює уповноважена особа ТЦК та СП. 
Для реалізації таких повноважень, згідно абзацу 16 пункту 79 Порядку №1487 ТЦК та СП звертається в установленому законом порядку до органів Національної поліції (у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення) для доставлення осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення, до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому ця особа перебуває (повинна перебувати) на військовому обліку, з урахуванням вимог абзацу третього пункту 56 цього Порядку.
В свою чергу, Національна поліція, будучи в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України суб`єктом владних повноважень, при реалізації своїх повноважень має діяти в межах повноважень, на підставі та у спосіб встановлений законодавством України, яке не передбачає їх обов`язку доставляти особу до ТЦК, окрім як для складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно абзацу 17 пункту 79 Порядку №1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки повідомляють Національній поліції про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, щодо яких надсилалося звернення відповідно до вимог абзацу третього пункту 56 цього Порядку. Таке повідомлення має містити прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), дату народження, інші дані (за наявності), а також унікальний вихідний номер та кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи.
Отже, чинне законодавство містить інструменти, які надають можливість виправити недостовірні відомості в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також відкликати з органів Національної поліції запит на доставлення військовозобов`язаного.
З урахуванням виявлених у контексті спірних правовідносин протиправних дій з боку відповідача, з метою приведення правовідносин у відповідність до діючого законодавства України, судова колегія вважає за необхідним зобов`язати відповідача повідомити орган Національної поліції України про відсутність підстав для доставлення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 та виключити з реєстру інформацію про відповідне звернення до органів Національної поліції з метою доставлення позивача до ТЦК та СП. 
Відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З викладеного вбачається, що доводи апеляційної скарги спростовують зроблені висновки суду першої інстанції в повному обсязі, а відтак судова колегія вбачає правові підстави для скасування рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2026 року з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог. 
Згідно із ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
При зверненні до суду із даним позовом ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 1211,20 грн. (а.с. 1), за подання апеляційної скарги судовий збір склав 1453,44 грн. (а.с.74). 
З огляду на те, що за результатами апеляційного перегляду справи позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, сплачений судовий збір у загальному розмірі 2 664,64 грн. слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 02 грудня 2025 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити. 
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2026 року – скасувати з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . 
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 . 
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів дані про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 . 
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 на виконання абзацу 17 пункту 79 Порядку №1487 повідомити Національну поліцію про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_8 та виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію про звернення до Національної поліції щодо доставлення ОСОБА_1 . 
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 2664,64 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят чотири гривні 64 копійок).
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька
Суддя: О.В.Джабурія
Суддя: К.В.Кравченко