Дата документу 11.08.2026 Справа № 2-н-3/2010

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ЄУН № 2-н-3/2010      Головуючий у І інстанції: Калюжна В.В.
Провадження № 22-ц/807/1689/26   Суддя-доповідач: Поляков О.З.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2026 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду:
головуючого Полякова О.З.,
суддів Кочеткової І.В.,
Мінгазова Р.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на ухвалу Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2026 року про повернення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Таскомбанк», ОСОБА_1 , Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Білецька Крістіна Олександрівна, про відновлення втраченого судового провадження,

У С Т А Н О В И Л А:

У травні 2026 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з заявою про відновлення втраченого судового провадження у справі № 2-н-3/2010 за заявою АТ «Таскомбанк» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № КФ(13)06-08 від 14.07.2008, заінтересовані особи: АТ «Таскомбанк», ОСОБА_1 , Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Білецька К.О.
В обґрунтування заяви зазначено, що 19.01.2010 Куйбишевський районний суд Запорізької області видав судовий наказ у справі № 2-н-3/2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «АБ «Бізнес Стандарт» заборгованості за кредитним договором № КФ(13)06-08 від 14.07. 2008 в розмірі 233441,29 грн.
23.02.2021 Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Білецька К.О. ухвалила постанову про відкриття виконавчого провадження № 64625659 з примусового виконання виконавчого документа № 2-н-3/2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованості за кредитним договором.
26.05.2025 АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали Договір факторингу № НІ/11/29-Ф, за умовами якого, право грошової вимоги за кредитним договором № КФ(13)06-08 від 14.07. 2008, укладеним між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» 
Ухвалою від 11.05.2026 Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя у справі № 2-н-3/2010 повернув без розгляду заяву ТОВ «ФК «ЄАПБ» про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки у справі не вирішено питання про відновлення втраченого провадження.
Посилаючись на означені обставини, ТОВ «ФК «ЄАПБ», просило суд відновити втрачене судове провадження у цивільній справі № 2-н-3/2010 в частині судового наказу від 19.01.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованості за кредитним договором № КФ(13)06-08 від 14.07.2008. 
Ухвалою від 02 червня 2026 року Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя повернув заяву заявнику.
Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою суду, ТОВ «ФК «ЄАПБ» через підсистему «Електронний суд» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, просить скасувати ухвалу Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2026 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги, повторюючи доводи первісної заяви, заявник посилається на передчасність висновків суду першої інстанції про відсутність у нього права на звернення із заявою про відновлення втраченого судового провадження, зазначаючи, що питання його правонаступництва не було належним чином з`ясовано, а відповідно до частини першої статті 489 ЦПК України втрачене провадження може бути відновлене також за ініціативою суду.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Ухвалою від 30 червня 2026 року Запорізький апеляційний суд відкрив апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою та призначив справу до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).
Учасники справи, своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що в силу ч. 3 цієї статті не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з огляду на таке.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до положень частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Повертаючи заяву про відновлення втраченого судового провадження, суд першої інстанції виходив з того, що заявник не був учасником справи № 2-н-3/2010, а тому не наділений правом на звернення із заявою про відновлення втраченого судового провадження.
Проте колегія суддів вважає такий висновок помилковим з огляду на таке.
Однією з гарантій забезпечення права на судовий захист у цивільному судочинстві є існування на законодавчому рівні інституту цивільного процесуального права відновлення втраченого судового провадження.
Питання про відновлення втраченого судового провадження у цивільних справах регламентується Розділом Х ЦПК України.
Статтею 489 ЦПК України визначено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.
За змістом статті 493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.
У постанові Верховного Суду від 29.11.2019 у справі № 2-2062/11 зазначено, що відновлення втраченого судового провадження є гарантією забезпечення права на судовий захист у цивільному судочинстві. Застосування цього процесуального механізму в разі втрати повністю або частково судового провадження забезпечує можливість реалізації усіх складових права на судовий захист, яке не обмежується лише вирішенням справи судом, а охоплює також право на оскарження судового рішення та виконання судового рішення.
Під час розгляду справ у порядку розділу Х ЦПК України «Відновлення втраченого судового провадження» суд не збирає та не досліджує нові докази, не викладає висновків щодо правильності тверджень суду, який розглядав справу, та про обґрунтованість вимог заявника по суті раніше пред`явленого позову за втраченим судовим провадженням. У порядку розділу Х ЦПК України суд вирішує процесуальне питання щодо можливості відновлення повністю або частково втраченого судового провадження.
Колегія суддів зауважує, що в цій справі суд першої інстанції, дійшовши висновку про відсутність у заявника статусу учасника справи, не надав належної правової оцінки наданим ним документам, зокрема договору факторингу від 26 травня 2025 року, реєстру прав вимоги та акту приймання-передачі інформації, які, за твердженням заявника, підтверджують перехід до ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № КФ(13)06-08 від 14 липня 2008 року, за яким Куйбишевський районний суд Запорізької області 19 січня 2010 року видав судовий наказ.
Отже, встановивши факт втрати судового провадження та отримавши від особи, яка посилається на набуття права вимоги за зобов`язанням, встановленим судовим наказом у цій справі, відповідні документи, суд першої інстанції мав надати їм належну оцінку та з`ясувати обставини переходу до заявника відповідного права вимоги, проте передчасно повернув заяву, не дослідивши наведені ним обставини, обмежившись лише висновком про відсутність у заявника процесуального статусу учасника справи.
При цьому питання про наявність чи відсутність у ТОВ «ФК «ЄАПБ» статусу процесуального правонаступника первісного стягувача також не може вважатися з`ясованим лише з огляду на те, що відповідна процесуальна заміна не була здійснена судом. Надані заявником документи щодо переходу права вимоги підлягають перевірці та оцінці судом, у тому числі з урахуванням змісту втраченого судового провадження.
При новому розгляді суду першої інстанції належить дослідити документи щодо переходу права вимоги та надати їм оцінку при вирішенні питання про наявність у заявника права на звернення із заявою про відновлення втраченого судового провадження.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на помилковість застосування судом першої інстанції положень пункту 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України. Зазначена норма передбачає повернення заяви, зокрема, у разі її подання особою, яка не має процесуальної дієздатності, а також у разі її непідписання або підписання особою, яка не має права її підписувати. Натомість суд першої інстанції, посилаючись на цю норму, фактично пов`язав її застосування з відсутністю у заявника статусу учасника справи. Такі обставини не є тотожними та самі по собі не свідчать про відсутність у юридичної особи процесуальної дієздатності чи повноважень її представника на підписання заяви.
Отже, суд першої інстанції, встановивши факт втрати судового провадження та отримавши заяву особи, яка посилається на набуття права вимоги за зобов`язанням, на підставі якого було видано судовий наказ, не мав достатніх підстав для повернення заяви лише з мотивів відсутності у заявника статусу учасника первісної справи. За таких обставин суду належало з`ясувати наведені заявником обставини та вирішити питання щодо можливості відновлення втраченого судового провадження, у тому числі з урахуванням передбаченої частиною першою статті 489 ЦПК України можливості його відновлення за ініціативою суду.
Натомість повернення заяви без з`ясування зазначених обставин фактично унеможливило як вирішення питання про відновлення втраченого провадження, так і подальше вирішення питання про процесуальне правонаступництво та заміну сторони виконавчого провадження, хоча раніше саме відсутність матеріалів справи була визначена судом як перешкода для розгляду заяви про заміну сторони.
Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ТОВ «ФК «ЄАПБ» заслуговують на увагу, а висновок суду щодо повернення заяви є помилковим та не відповідає нормам процесуального закону, тому, відповідно до статті 379 ЦПК України, ухвалу Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2026 року слід скасувати, а справу – направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» – задовольнити. 
Ухвалу Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2026 року – скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 11 серпня 2026 року.

Головуючий
Судді