Справа № 638/14844/26
Провадження № 2/638/9639/26
РІШЕННЯ
Іменем України
14 вересня 2026 року       м. Харків
Шевченківський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді Смирнова В.А.
за участі секретаря судового засідання - Євженко О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося до Шевченківського районного суду м. Харкова із позовною заявою до ОСОБА_1 , відповідно до якої просить стягнути заборгованість за кредитним договором № 288448210 від 17.11.2021 у розмірі 21 175,01 грн. Також просить стягнути судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 662,40 грн. Та витрат на правову допомогу у розмірі 7 000 грн.
Позовна заява мотивована тим, що позивач отримав права вимоги відповідно до договорів факторингу за кредитним договором № 288448210 зобов`язання за якими відповідач належним чином не виконував, через що у нього утворилась заборгованість спочатку перед первісним кредитором, а потім перед позивачем. У свою чергу кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем укладений в електронній формі з використанням електронного підпису (одноразовий ідентифікатор) Первісний кредитор виконав свої зобов`язання перед відповідачем надавши останнього кредит. Щодо договорів факторингу, то умови останніх передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть після підписання договорів факторингу.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 01 липня 2026 року відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання. Витребувано в АТ КБ «Приват Банк» інформацію.
16.07.2026 на виконання вимог ухвали суду від 01 липня 2026 року від АТ КБ «Приват Банк» надійшла витребувана інформація, до якої також долучені виписки по рахунку.
21.07.2026 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить поновити строк для подання відзиву на позов у справі; відмовити у задоволенні позовної заяви.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на недоведеність набуття позивачем права вимоги до відповідача, неправильність розрахунку заборгованості та необґрунтованість заявлених витрат на професійну правничу допомогу. Зокрема, представник відповідача зазначав, що кредитний договір № 288448210 укладено між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем 17.11.2021, тоді як договір факторингу № 28/1118-01 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено ще 28.11.2018. На думку відповідача, на момент укладення цього договору факторингу право вимоги саме до відповідача ще не існувало, оскільки кредитні правовідносини з ним виникли значно пізніше. У зв`язку із цим відповідач вважає недоведеним первісний перехід права вимоги, а відтак і подальший його перехід за договорами факторингу до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а згодом - до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС». Окремо представник відповідача звертав увагу на відсутність доказів оплати за договорами факторингу, зокрема за договором від 28.11.2018, та посилався на те, що позивач повинен довести безперервний перехід права вимоги від первісного кредитора до кожного наступного кредитора. Надані позивачем витяги з реєстрів прав вимоги, на думку відповідача, не є належними та допустимими доказами, оскільки містять ознаки штучної зміни: подані лише окремі сторінки реєстрів, тоді як відомості щодо відповідача розміщені на окремо вставленій сторінці. У зв`язку із цим відповідач вважає, що позивач не довів належними доказами свого статусу кредитора та права вимагати сплати заборгованості. Щодо розміру заборгованості представник відповідача зазначав, що строк кредитування становив 7 днів, однак відповідач неодноразово здійснював платежі за продовження строку користування кредитом: 25.11.2021 - 644 грн, 26.12.2021 - 5 603 грн та 26.01.2022 - 4 740 грн. З урахуванням останнього платежу та передбаченої договором пролонгації на 30 календарних днів відповідач вважає кінцевою датою кредитування 25.02.2022. Тому нарахування процентів після цієї дати вважає неправомірним. Крім того, зазначав, що первісним кредитором не враховано платіж від 05.05.2022 у розмірі 4 683,59 грн. За контррозрахунком відповідача, належний до стягнення розмір заборгованості може становити 13 154,72 грн, а не суму, заявлену позивачем. Також представник відповідача заперечував проти стягнення 7 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, вважаючи їх завищеними та неспівмірними зі складністю справи й обсягом виконаної адвокатом роботи. Крім того, зазначав про відсутність доказів фактичної сплати позивачем таких витрат. Одночасно представник відповідача повідомив про орієнтовний розмір власних витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн, докази понесення яких зобов`язався надати у встановлений процесуальним законом строк. 
Крім того, представник відповідача просив поновити строк на подання відзиву, посилаючись на те, що доступ до матеріалів справи в системі «Електронний суд» отримав лише 03.07.2026 після укладення договору про надання правничої допомоги, а також на складність формування правової позиції, відсутність відповідача у м. Харкові та значне професійне навантаження представника. 
Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч. 1 ст. 127 ЦПК України).
У зв`язку з викладеним, суд вважає за можливе поновити представнику відповідача пропущений строк для подачі відзиву на позовну заяву.
22.07.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник заперечував проти доводів відповідача та зазначав, що позивачем належними і допустимими доказами підтверджено як факт укладення між відповідачем та первісним кредитором кредитного договору № 288448210 від 17.11.2021, отримання відповідачем кредитних коштів, так і подальший перехід права вимоги за цим договором до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС». Представник позивача вказував, що право вимоги послідовно передавалося на підставі укладених договорів факторингу, а факт такого переходу підтверджується наданими до матеріалів справи витягами з реєстрів прав вимоги (боржників). Наголошував, що умовами відповідних договорів факторингу перехід права вимоги не пов`язувався зі здійсненням оплати за договором факторингу, а тому відсутність доказів такої оплати не свідчить про ненабуття позивачем права вимоги. Крім того, позивачем були надані платіжні документи, акт звірки взаємних розрахунків та протокол узгодження предмета факторингової операції. Заперечуючи проти тверджень відповідача щодо неналежності витягів із реєстрів прав вимоги, представник позивача зазначав, що такі документи містять необхідні реквізити, підписи уповноважених осіб та відомості, які дають змогу ідентифікувати відповідний договір і передане право вимоги. На думку позивача, законодавством не встановлено обов`язкової уніфікованої форми такого витягу, а надання повних реєстрів прав вимоги третім особам може призвести до розголошення інформації щодо інших боржників, яка має конфіденційний характер та містить персональні дані. Щодо розміру заборгованості представник позивача зазначав, що порядок та розмір нарахування процентів безпосередньо визначені умовами кредитного договору, з якими відповідач погодився при його укладенні. За твердженням позивача, після закінчення первісного семиденного строку кредитування строк користування кредитом продовжувався відповідно до передбаченого договором механізму, у тому числі на строк до 90 календарних днів, а тому твердження відповідача про неправомірність нарахування процентів після спливу первісного строку кредитування є необґрунтованими. Представник позивача також посилався на те, що умовами договору окремо врегульовано нарахування процентів після закінчення строку кредитування як процентів у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України. У зв`язку із цим вважав, що нарахування процентів здійснювалося відповідно до погоджених сторонами умов договору та положень цивільного законодавства, а правові висновки Верховного Суду щодо припинення нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку кредитування не виключають можливості застосування наслідків прострочення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. На підтвердження розміру заборгованості позивач посилався на надані розрахунки, складені первісним та наступним кредиторами, які, на його думку, містять необхідні відомості щодо здійснених нарахувань та дозволяють перевірити їх розмір. Також зазначав, що відображене в документах попередніх кредиторів «балансове списання» заборгованості не свідчить про її погашення відповідачем, а є бухгалтерською операцією, пов`язаною з передачею права вимоги іншому кредитору. Крім того, представник позивача заперечував проти доводів відповідача щодо несправедливості чи недійсності умов кредитного договору, зазначаючи, що при його укладенні відповідачу було надано необхідну інформацію про умови кредитування, розмір кредиту, строки та процентні ставки; факт укладення кредитного договору відповідачем не заперечується, від отримання кредиту відповідач не відмовлявся, своєї згоди на укладення договору у встановлений законом строк не відкликав, а відповідні умови договору в судовому порядку недійсними не визнавалися. Щодо заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу представник позивача зазначав, що їх розмір є завищеним та неспівмірним зі складністю справи, обсягом і характером виконаних адвокатом робіт, у зв`язку із чим просив врахувати критерії реальності, необхідності та розумності таких витрат при їх розподілі. За результатами викладеного представник позивача просив врахувати наведені заперечення під час вирішення справи та стягнути з відповідача 21 175,01 грн заборгованості, з яких 14 049,60 грн - заборгованість за кредитом та 7 125,41 грн - заборгованість за процентами, а також покласти на відповідача судовий збір у розмірі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн.
28.07.2026 від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких останній вказав, що ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 288448210 від 17.11.2021 на законних підставах унаслідок послідовного відступлення права вимоги за договорами факторингу. Зазначила, що 28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого неодноразово продовжувався додатковими угодами. Відповідно до умов цього договору передача прав вимоги здійснювалася шляхом підписання сторонами відповідних реєстрів прав вимоги. 05.05.2022 сторонами підписано Реєстр прав вимоги № 175, за яким ТОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги до відповідача на загальну суму 18 733,19 грн. 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 30/1023-01, на виконання якого 20.12.2023 підписано Реєстр прав вимоги № 2, відповідно до якого право грошової вимоги до відповідача було відступлено ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». У подальшому, 11.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 11/07/25-Е, відповідно до якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача. На підтвердження переходу права вимоги позивач посилається на витяг із Реєстру боржників та акт приймання-передачі Реєстру боржників. Заперечуючи проти доводів відповідача щодо неможливості відступлення вимоги, яка виникла після укладення первісного договору факторингу, представник позивача зазначила, що предметом договору факторингу відповідно до ст. 1078 ЦК України може бути як наявна, так і майбутня грошова вимога. На думку позивача, укладення кредитного договору після укладення рамкового договору факторингу не перешкоджає подальшому відступленню конкретної вимоги шляхом включення її до відповідного реєстру. При цьому посилається, зокрема, на правові висновки Великої Палати Верховного Суду у справах № 910/8115/19 та № 206/4841/20. Щодо розміру заборгованості представник позивача зазначила, що відповідачу за кредитним договором було надано кредитні кошти, а в подальшому сума кредиту неодноразово збільшувалася. З урахуванням здійснених відповідачем платежів непогашений розмір основної заборгованості становить 14 049,60 грн. Представник позивача навела детальний розрахунок нарахування процентів, зазначивши, що кредитним договором передбачено декілька процентних ставок залежно від періоду користування кредитом та виконання позичальником умов договору. Зокрема, застосовувалися дисконтна, індивідуальна та базова процентні ставки, а після закінчення дисконтного періоду договором передбачалося нарахування процентів у розмірі 2,98 % на день. Окремо зазначила, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану первісним кредитором приймалися рішення про тимчасове звільнення та часткове звільнення клієнтів від сплати процентів, у зв`язку із чим у відповідні періоди розмір процентної ставки зменшувався. Надалі право вимоги перейшло до ТОВ «Таліон Плюс», при цьому, за твердженням позивача, розмір процентної ставки залишився незмінним. Заперечуючи проти доводів про неправомірність нарахування процентів після закінчення строку кредитування, представник позивача послалася на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17, та зазначила, що необхідно розмежовувати проценти за правомірне користування кредитом, передбачені ст. 1048 ЦК України, і проценти, які нараховуються внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання та мають характер відповідальності відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. На думку представника позивача, умовами кредитного договору сторони погодили два різні механізми нарахування процентів залежно від періоду користування кредитними коштами. Тому проценти, нараховані після закінчення встановленого договором строку кредитування, позивач розцінює як погоджену сторонами міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання, що підлягає стягненню відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не як проценти за правомірне користування кредитом за ст. 1048 ЦК України. На підтвердження такої позиції представник позивача також послалася на постанови Верховного Суду від 05.11.2025 у справах № 754/9673/24 та № 202/18374/13-ц, а також на висновки Великої Палати Верховного Суду, зокрема у справі № 910/17048/17, щодо розмежування регулятивних процентів за користування кредитом та відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. У зв`язку з викладеним представник позивача вважає доводи відповідача щодо неправомірності нарахування процентів необґрунтованими та наполягає на наявності у позивача права на стягнення заявленої заборгованості. Просила врахувати додаткові пояснення та стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» 21 175,01 грн заборгованості, з яких 14 049,60 грн - заборгованість за кредитом та 7 125,41 грн - заборгованість за процентами, а також покласти на відповідача судовий збір у розмірі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.
28.07.2026 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній зазначив, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами перехід до нього права вимоги за кредитним договором. Вказував, що первісний договір факторингу укладено ще до виникнення кредитних правовідносин із відповідачем, а надані реєстри боржників та додаткові угоди самі по собі не підтверджують безперервного переходу права вимоги від первісного кредитора до позивача. Також наголошував на відсутності належних доказів оплати за договором факторингу. Заперечував проти нарахування процентів після закінчення строку кредитування, посилаючись на те, що після спливу такого строку право кредитодавця нараховувати проценти за користування кредитом за ст. 1048 ЦК України припиняється, а правовідносини сторін регулюються ч. 2 ст. 625 ЦК України. Вважав, що проценти могли бути нараховані лише до 25.02.2022 та їх належний розмір становить 13 154,72 грн. Крім того, вважав посилання позивача на практику апеляційних судів необґрунтованим та заперечував проти заявленого позивачем розміру витрат на правничу допомогу як завищеного і неспівмірного зі складністю справи. У зв`язку з наведеним просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Крім того, 30.07.2026 від представника відповідача надійшло клопотання, в якому останні просить виключити документ під назвою «Додаткові пояснення по справі», як такий, що поданий з порушенням встановленого ЦПК порядку, не враховувати доводи, викладені в ньому, під час розгляду справи по суті та повернути позивачу без розгляду.
Клопотання обґрунтоване тим, що подані позивачем 28.07.2026 «Додаткові пояснення по справі» фактично містять нові доводи та доповнення позиції позивача після вичерпання передбачених ЦПК України процесуальних можливостей для їх подання. Посилаючись на ст. 174 ЦПК України, представник відповідача вказував, що суд не надавав позивачу дозволу на подання додаткових пояснень та не визнавав їх подання необхідним. Вважав, що врахування таких пояснень створить необґрунтовану процесуальну перевагу позивачу та порушить принцип рівності сторін.
Судом встановлено, що 28 липня 2026 року представником позивача подано «Додаткові пояснення по справі», у яких викладено додаткові аргументи щодо спірних правовідносин. Нових доказів разом із зазначеними поясненнями суду не подано. 
Відповідно до частини п`ятої статті 174 ЦПК України суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним. 
Разом із тим положеннями ЦПК України не передбачено такого процесуального наслідку подання учасником справи додаткових письмових пояснень без попереднього дозволу суду, як виключення відповідного документа з матеріалів справи та його повернення учаснику без розгляду. 
При цьому додаткові пояснення не містять нових доказів, а представник відповідача був ознайомлений з їх змістом та реалізував право висловити щодо них свої заперечення, що виключає порушення принципів змагальності та рівності учасників справи. 
З огляду на викладене суд не вбачає правових підстав для виключення з матеріалів справи поданих представником позивача «Додаткових пояснень по справі», неврахування викладених у них доводів та повернення зазначеного документа позивачу без розгляду, у зв`язку з чим у задоволенні заяви представника відповідача слід відмовити.
У судове засідання представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника.
У судове засідання відповідач та його представник, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися, представник просив розгляд справи проводити за їх відсутності.
Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Враховуючи належне повідомлення сторін про судове засідання, наявність в матеріалах справи достатніх даних про права і взаємовідносини сторін, суд вирішує слухати справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
В ході судового розгляду встановлено, що 17.11.2021 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договір кредитної лінії № 288448210 (далі - договір), відповідно до якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 22000 грн 00 коп. (двадцять дві тисячі грн. нуль коп.) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА».
Відповідно до п.п. 1.2 - 1.9, 1.12, 1.13, 1.15 Договору Сума Кредитного ліміту, вказана в п. 1.1. Договору, це максимальна сума Кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні Позичальника. Кредитодавець надає перший Транш за Договором в сумі 2500 грн 00 коп. (дві тисячі п`ятсот грн. нуль коп.) одразу після укладення Договору, який має бути повернено до 24.11.2021 р. Позичальник в будь-який час протягом Дисконтного періоду дії Договору може збільшити суму Кредиту (отримати черговий Транш) в межах Кредитного ліміту шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. Повернення Кредиту в повному обсязі позбавляє права Позичальника отримати нові Транші, а Договір вважається припиненим шляхом його повного виконання. Загальна сума Кредиту за цим Договором складається з сум Кредиту (Траншів), отриманих протягом всього строку дії Договору. Позичальник має право користуватися Кредитом від дати фактичного отримання суми Кредиту за кожним Траншем та до закінчення строку дії Договору чи його дострокового розірвання. Кредитна лінія надається строком на 7 (сім) днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі - Дисконтний період), а саме до 24.11.2021 р. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору строк дії Кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого Траншу за Договором. Сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. Договору строк Дисконтного періоду та, відповідно, строк надання Кредитної лінії може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. На умовах цього пункту Договору строк продовження Дисконтного періоду кожен раз розраховується за наступною формулою: Z = 30 - (Х - Y), де: Z - кількість днів, на які продовжується Дисконтний період; Х - поточна дата (день місяця) закінчення Дисконтного періоду з врахуванням всіх попередніх продовжень Дисконтного періоду; Y - дата ініціації (день місяця) продовження Дисконтного періоду (зарахування платежу на рахунок Кредитодавця). При цьому Сторони узгоджують, що у випадку, якщо Y > X, то кількість днів, на які продовжується Дисконтний період, дорівнює 30 днів. За користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються в наступному порядку: виключно на період строку, визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 635,10 (шістсот тридцять п`ять цілих одна десята) процентів річних, що становить 1,74 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним; за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 636,14 (шістсот тридцять шість цілих чотирнадцять сотих) процентів річних, що становить 1,74 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець за своїм вибором може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті. Якщо Позичальник користуватиметься Кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 722,70 (сімсот двадцять дві цілих сім десятих) процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку ст. 212 Цивільного кодексу України Сторони домовились, що відкладальною обставиною за цим Договором щодо виникнення у Позичальника зобов`язань по сплаті процентів за Базовою процентною ставкою від дати отримання Кредиту по дату закінчення Дисконтного періоду, є факт продовження користування Кредитом понад строк Дисконтного періоду з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду на умовах п. 1.8. цього Договору. Базова процентна ставка за користування Кредитом не застосовується протягом строку Дисконтного періоду виключно за умови, якщо розмір Базової процентної ставки більший ніж 1,98 процентів від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за Базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту Договору. Сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду блокує можливість отримання Позичальником нових Траншів за Договором та є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії Кредитної лінії (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду; з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Проценти в розмірі, визначеному пунктами 1.9 або 1.12.2. Договору, нараховуються на фактичну суму залишку Кредиту за кожен день користування Кредитом починаючи з першого дня надання Траншу за Договором та до дня фактичного повернення всієї суми Кредиту Позичальником. Продовження строку Дисконтного періоду та настання відкладальних обставин, що мають наслідком продовження строку надання Кредиту, застосування Базової процентної ставки та нарахування процентів за ставкою, що застосовується після закінчення Дисконтного періоду, не є зміною істотних умов цього Договору та не потребує змін цього Договору та укладення додаткових угод до нього. Усі істотні умови Договору, в тому числі порядок продовження строку дії Договору, розмір процентних ставок та порядок їх застосування, погоджені Сторонами під час укладення цього Договору.
За порушення Позичальником строків повернення Кредиту та/або прострочення сплати процентів у строки, визначені Договором, Кредитодавець має право стягнути з Позичальника пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15 % від суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення Позичальником зобов`язань за даним Договором, не може перевищувати половину суми Кредиту, одержаної Позичальником за даним Договором (п.4.3 Договору). Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (п. 5.3 Договору).
У заявці на отримання грошових коштів в кредит від 17.11.2021 відповідач вказав номер карти: 4149-49ХХ-ХХХХ-7761.
Відповідно до платіжних доручень № f22bc04a-49de-435f-b2d9-ae8ac5bc44be від 17.11.2021, № e7e36b4b-6805-4c0c-a788-c49b5c3d64ae від 18.11.2021, № 81f462d7-3460-440d-b072-42b6a3f78138 від 19.11.2021, № ee079162-1259-4979-bda6-3ba6156a1ccd від 21.11.2021, № 6f87d9c0-09e4-48ac-9318-433de6e1b7ae від 26.11.2021, № a6d2e587-e56c-4fe7-ac2b-74d5cd2192a0 від 26.11.2026 та № d076f5ef-3ae9-4cdb-9e8e-7ed4d67aa5af від 15.01.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на картку 4149-49XX-XXXX-7761 ОСОБА_1 було перераховано грошові кошти у розмірі 2 500 грн, 1 000 грн, 1 000 грн, 1 000 грн, 3 000 грн, 2 050 грн та 3 500 грн відповідно. Призначення платежів: Переказ коштів згідно договору № 288448210 від 17.11.2021, ОСОБА_1 , код НОМЕР_1 , для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_2 .
З відповіді АТ КБ «Приват Банк» вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ). Також емітувались інші картки. Номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження одерацій за платіжною карткою № НОМЕР_3 за період 17-11-2021 - 01-12-2021 15-01-2022 - 20-01-2022 р.: номер телефону НОМЕР_5 був/є фінансовим Номер телефону НОМЕР_5 знаходиться/знаходився в анкетних даних ОСОБА_1 Повідомлено, що по рахунку (ах) НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) було зарахування коштів: за період від 17.11.2021 до 22.11.2021 в сумі 2500,00 грн. від 17.11.2021p; за період від 18.11.2021 до 23.11.2021 в сумі 1000,00 грн. від 18.11.2021p за період від 19.11.2021 до 24.11.2021 в сумі 1000,00 грн. від 19.11.2021p; за період від 21.11.2021 до 26.11.2021 в сумі 1000,00 грн. від 21.11.2021p; за період від 26.11.2021 до 01.12.2021 в сумі 2050,00 грн. від 26.11.2021p; за період від 26.11.2021 до 01.12.2021 в сумі 3000,00 грн. від 26.11.2021p; за період від 15.01.2022 до 20.01.2022 в сумі 3500,00 грн. від 15.01.2022р.
Крім того, зарахування кредиту у розмірі у розмірі 2 500 грн (17.11.2021), 1 000 грн (18.11.2021), 1 000 грн (19.11.2021), 1 000 грн (21.11.2021), 3 000 грн (26.11.2021), 2 050 грн (26.11.2021) та 3 500 грн15.01.2022) на рахунок ОСОБА_1 підтверджується виписками по рахунку, що надані АТ КБ «Приват Банк».
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого Клієнт зобов?язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов?язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (п. 2.1). Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги (п.4.1). Цей договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, та скріплення печатками (за наявності неї у сторін) (п. 8.1). Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений п. 8.1 усього договору та закінчується 28 листопада 2019 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (п. 8.2).
Строк дії Договір факторингу №28/1118-01 неодноразово продовжувався, зокрема додатковою угодою №19 від 28 листопада 2019 року до 31 грудня 2020 року; додатковою угодою №26 від 31 грудня 2020 року до 31 грудня 2021 року; додатковою угодою №27 від 31 грудня 2021 року до 31 грудня 2022 року; додатковою угодою №31 від 31 грудня 2022 року до 31 грудня 2023 року; додатковою угодою №32 від 31 грудня 2023 року до 31 грудня 2024 року.
05 травня 2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС»підписали Реєстр прав вимоги № 175, відповідно до якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло права грошової вимоги, зокрема, до ОСОБА_1 (№1534) за кредитним договором № 288448210 від 17.11.2021 в сумі 18 733,19 грн., з яких: 14 049,60 грн. - загальна сума боргу, 4 683,59 грн. - загальна сума боргу по відсотках.
30 жовтня 2023 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» було укладено Договір факторингу №30/1023-01, відповідно до якого Клієнт зобов?язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов?язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (п. 2.1). Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку (п.4.1).
20 грудня 2023 року ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс»підписали Реєстр прав вимоги № 2, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» набуло права грошової вимоги, до ОСОБА_1 (№113) за кредитним договором № 288448210 від 17.11.2021 в сумі 21 175,01 грн., з яких: 14 049,60 грн. - загальна сума боргу, 7 125,41 грн. - загальна сума боргу по відсотках.
Згідно з платіжної інструкції №5279 від 22.12.2023 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перерахувало на рахунок ТОВ «Таліон Плюс» грошові кошти у розмірі 3 582 331,73 грн. Призначення: оплата за відсутплення права вимоги згідно Реєстру прав вимоги №2 від 20.12.2023 та Договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023.
11 липня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено Договір факторингу №11/07/25-Е, відповідно до якого Фактор зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов?язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників,включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов?язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно з Додатком № 1 є невід?ємною частиною Договору (п. 1.1). Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід?ємною частиною цього Договору (п. 1.2).
14 липня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» підписали акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 11/07/25-Е від 11 липня 2025 року.
14 липня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» підписали Реєстром боржників за Договором факторингу № 11/07/25-Е від 11 липня 2025 року, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» набуло права грошової вимоги, до ОСОБА_1 (№ НОМЕР_6 ) за кредитним договором № 288448210 від 17.11.2021 в сумі 21 175,01 грн., з яких: 14 049,60 грн. - загальна сума боргу, 7 125,41 грн. - загальна сума боргу по відсотках.
Згідно з платіжних інструкцій №360 від 24.09.2025, №357 від 19.09.2025, №358 від 19.09.2025, №355 від 18.09.2025, №356 від 19.09.2025, №317 від 12.08.2025 та №344 від 04.09.2025 ТОВ «ФК «ЕЙС» перерахувало на рахунок ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» грошові кошти у розмірі 1 177 850,80 грн, 500 00 грн, 500 000 грн, 2 000 000 грн та 500 000 грн відповідно. Призначення: оплата за відступлення права вимоги згідно Договору факторингу № 11/07/25-Е від 11.07.2025.
Згідно з наданим розрахунком заборгованості за кредитним договором № 288448210 від 17.11.2021, наданим позивачем заборгованість ОСОБА_1 становить 21 175,01 грн., з яких: 14 049,60 грн. - загальна сума боргу, 7 125,41 грн. - загальна сума боргу по відсотках.
Щодо укладення кредитного договору
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електрону комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Положеннями ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" визначено, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Згідно зі ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 сформував висновок, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 уклав кредитний договір № 288448210 від 17.11.2021, шляхом підписання останнього електронним підписом (одноразовим ідентифікатором - MNV795QS), чим підтвердив свою згоду на укладення договору та погодився з усіма його умовами, що підтверджує факт досягнення сторонами згоди щодо істотних умов правочинів, як того вимагають положення статті 638 ЦК України.
Укладення договору в електронній формі саме відповідачем, підтверджується також порядком дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору та отримання фінансових послуг під торговельною маркою «MONEYVEO»; довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», відповідно до якої на номер ОСОБА_1 НОМЕР_7 17.11.2021 о 00:25:18 надіслано одноразовий ідентифікатор MNV795QS (у свою чергу належність зазначеного номеру саме відповідачу підтверджується відповіддю АТ КБ «Приват Банк».
Окрім того, в кредитному договорі зазначено адресу ОСОБА_1 , його податковий номер, телефон та електронну пошту, котрі належать останньому, що є підтвердженням здійсненою ним процедурою ідентифікації в розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію».
При цьому, укладення кредитного договору стороною відповідача не заперечується.
Щодо надання кредиту
Так, у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором (постанова Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15).
З паспорту споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору № 288448210 від 17.11.2021 р., який є частиною кредитного договору (паспорт та кредитний договір складають один документ, який підписаний відповідачем) вбачається, що кредит надається шляхом переказу грошових коштів Позичальнику, після заповнення заявки на сайті www.moneyveo.ua або в мобільному додатку, або за допомогою іншого програмного забезпечення з доступом до інформаційно-телекомунікаційної системи Кредитодавця (особистого кабінету позичальника) в строк від 1 хвилини до 3-х днів.
У заявці на отримання грошових коштів в кредит від 17.11.2021 відповідач вказав номер карти: 4149-49ХХ-ХХХХ-7761.
Вказана банківська картка емітована на ім`я відповідача ОСОБА_1 , що підтверджується відповіддю АТ КБ «Приват Банк».
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність.
Позивачем було заявлено відповідне клопотання про витребування доказів з АТ КБ «Приват Банк», зокрема щодо зарахування кредитних коштів, яке було задоволено судом.
З наданої АТ КБ «Приват Банк» відповіді встановлено повний номер картки ОСОБА_1 , а саме НОМЕР_3 , на зазначено картку зараховані кошти у розмірі 2 500 грн (17.11.2021), 1 000 грн (18.11.2021), 1 000 грн (19.11.2021), 1 000 грн (21.11.2021), 3 000 грн (26.11.2021), 2 050 грн (26.11.2021) та 3 500 грн (15.01.2022) на рахунок ОСОБА_1 , що підтверджується платіжними дорученнями № f22bc04a-49de-435f-b2d9-ae8ac5bc44be від 17.11.2021, № e7e36b4b-6805-4c0c-a788-c49b5c3d64ae від 18.11.2021, № 81f462d7-3460-440d-b072-42b6a3f78138 від 19.11.2021, № ee079162-1259-4979-bda6-3ba6156a1ccd від 21.11.2021, № 6f87d9c0-09e4-48ac-9318-433de6e1b7ae від 26.11.2021, № a6d2e587-e56c-4fe7-ac2b-74d5cd2192a0 від 26.11.2026, № d076f5ef-3ae9-4cdb-9e8e-7ed4d67aa5af від 15.01.2022 та виписками по рахунку, що надані АТ КБ «Приват Банк».
Зазначені докази у сукупності підтверджують факт перерахування Товариством грошових коштів на рахунок відповідача, і відповідно позивач належним чином виконав своє зобов`язання перед відповідачем, надавши кредитні кошти у розпорядження останнього.
Щодо переходу права вимоги
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За частиною першою статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Отже, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин.
Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Судом встановлено, що відповідно до договорів факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (строк дії якого неодноразово був продовжений відповідно до додаткових угод) та №30/1023-01 від 30 жовтня 2023 року сторони пов`язували момент переходу права вимоги до боржників з підписанням Сторонами Реєстру прав вимог (відповідні реєстри надані суду та підтверджують перехід права вимоги до відповідача); у свою чергу договір факторингу №11/07/25-Е від 11 липня 2025 року сторони пов`язували момент переходу права вимоги до боржників з підписанням Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників (відповідний акт прийому-передачі Реєстру Боржників та безпосередньо реєстр наданий суду та підтверджує перехід права вимоги до відповідача).
Тому, доводи сторони відповідача щодо того, що кредитний договір укладений 17.11.2021 року, тобто набагато пізніше ніж укладений Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», а тому право вимоги саме до Відповідача, який ще не укладав і не отримував кредит, взагалі було відсутнє суд відхиляє, оскільки Реєстр прав вимоги №175 за Договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 був підписаний 05.05.2022, тобто після укладення відповідачем кредитного договору.
Також, суд не приймає доводи сторони відповідача, що самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволені заяви про стягнення заборгованості є ненадання позивачем платіжної інструкції або належного та допустимого доказу які б підтверджували оплату за Договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», оскільки сторони Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року пов`язали момент переходу права вимоги до боржників саме з підписанням Сторонами Реєстру прав вимог, а не оплатою такого договору.
Суд відхиляє доводи відповідача про те, що надані позивачем витяги з реєстрів прав вимоги є неналежними та недопустимими доказами у зв`язку з їх нібито «штучною зміною». 
Відповідно до ч. 6 ст. 95 ЦПК України, якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Отже, саме по собі надання позивачем не повного реєстру, який містить відомості щодо значної кількості боржників, а витягу з нього в частині, що стосується відповідача, не свідчить про недопустимість такого доказу. 
З наданих матеріалів вбачається послідовний перехід права вимоги за кредитним договором № 288448210 від 17.11.2021, укладеним зі ОСОБА_1 . Зокрема, у Реєстрі прав вимоги № 175 від 05.05.2022 містяться відомості щодо відповідача із зазначенням його РНОКПП, номера та дати кредитного договору; у Реєстрі прав вимоги № 2 від 20.12.2023 також індивідуалізовано вимогу до ОСОБА_1 за тим самим кредитним договором; у Реєстрі боржників від 14.07.2025 до договору факторингу № 11/07/25-Е від 11.07.2025 зазначені ті самі ідентифікуючі дані відповідача та кредитного договору. 
При цьому надані витяги містять не лише відповідний рядок щодо відповідача, а й відомості, які дозволяють встановити, до якого саме реєстру та правочину він належить, а також відповідні завершальні частини документів із реквізитами сторін. Відомості щодо особи боржника, його РНОКПП, номера та дати кредитного договору в реєстрах є узгодженими між собою. 
Саме по собі технічне формування витягу шляхом відображення частини реєстру, яка стосується конкретного боржника, не є зміною змісту первинного документа. Доказів того, що наведені у витягах відомості щодо відповідача не відповідають змісту відповідних реєстрів, були змінені, викривлені чи внесені позивачем після їх складення, відповідачем суду не надано. 
За таких обставин посилання відповідача на «штучну зміну» реєстрів ґрунтуються на припущеннях та самі по собі не спростовують відомостей, які містяться у наданих позивачем документах.
Суд, оцінюючи докази у їх сукупності (частини перша третя статті 86 ЦПК України), враховує, що позивач на підтвердження своїх доводів надав: кредитний договір (правочин, за яким виникло зобов`язання); договори факторингу з додатковими угодами про продовження строку їх дії та реєстри боржників (правочини, за якими відбувся перехід права вимоги) у порядку, передбаченому статтями 95, 100 ЦПК України.
Отже, суд дійшов висновку, що обставини щодо переходу до позивача права вимоги до відповідача за кредитним договором та надані на їх підтвердження докази у сукупності є вірогідніші, ніж заперечення відповідача про протилежне, які фактично зводяться до концепції негативного доказу без надання таких. Відповідно, суд вважає, що позивач набув право вимоги до відповідача на підставі статей 512, 514, 655, 656 ЦК України та умов договорів.
Щодо нарахування відсотків за кредитом
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Як встановлено договором розмір Кредитного ліміту на суму 22000 грн 00 коп; перший Транш за Договором в сумі 2500 грн 00 коп.; строк на який наданий кредит 7 днів.
У пункті 1.8 Договору сторони погодили, що що встановлений в п. 1.7. Договору строк Дисконтного періоду та, відповідно, строк надання Кредитної лінії може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. На умовах цього пункту Договору строк продовження Дисконтного періоду кожен раз розраховується за наступною формулою: Z = 30 - (Х - Y), де: Z - кількість днів, на які продовжується Дисконтний період; Х - поточна дата (день місяця) закінчення Дисконтного періоду з врахуванням всіх попередніх продовжень Дисконтного періоду; Y - дата ініціації (день місяця) продовження Дисконтного періоду (зарахування платежу на рахунок Кредитодавця). При цьому Сторони узгоджують, що у випадку, якщо Y > X, то кількість днів, на які продовжується Дисконтний період, дорівнює 30 днів.
У пункті 1.9 Договору сторони погодили, що за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються в наступному порядку: виключно на період строку, визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 635,10 (шістсот тридцять п`ять цілих одна десята) процентів річних, що становить 1,74 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним; за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 636,14 (шістсот тридцять шість цілих чотирнадцять сотих) процентів річних, що становить 1,74 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець за своїм вибором може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті. Якщо Позичальник користуватиметься Кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 722,70 (сімсот двадцять дві цілих сім десятих) процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку ст. 212 Цивільного кодексу України Сторони домовились, що відкладальною обставиною за цим Договором щодо виникнення у Позичальника зобов`язань по сплаті процентів за Базовою процентною ставкою від дати отримання Кредиту по дату закінчення Дисконтного періоду, є факт продовження користування Кредитом понад строк Дисконтного періоду з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду на умовах п. 1.8. цього Договору. Базова процентна ставка за користування Кредитом не застосовується протягом строку Дисконтного періоду виключно за умови, якщо розмір Базової процентної ставки більший ніж 1,98 процентів від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за Базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту Договору.
У свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що відповідачу надавався кредит декількома траншами, зокрема 2 500 грн (17.11.2021), 1 000 грн (18.11.2021), 1 000 грн (19.11.2021), 1 000 грн (21.11.2021), 3 000 грн (26.11.2021), 2 050 грн (26.11.2021) та 3 500 грн (15.01.2022).
З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 288448210 від 17.11.2021, становить 21 175,01 грн., з яких: 14 049,60 грн. - загальна сума боргу, 7 125,41 грн. - загальна сума боргу по відсотках.
Відповідач неодноразово здійснював пролонгацію, а саме: 25.11.2021 - 644,00 грн; 26.12.2021 - 5 603,00 грн; 26.01.2022 - 4 740,00 грн, що підтверджується наданим позивачем розрахунку заборгованості та не заперечується стороною відповідача.
Як встановлено судом відповідачем останній раз було продовжено строк кредитування 26.01.2022 і відповідно до 1.8 Договору строк кредитування був продовжений ще на 30 днів, тобто до 25.02.2022.
При цьому, з вказаного розрахунку вбачається, що відсотки відповідачу нараховувалися до 22.05.2022.
У свою чергу, відсотки після 25.02.2022 були нараховані на підставі п.п. 1.12, відповідно до якого сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду блокує можливість отримання Позичальником нових Траншів за Договором та є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії Кредитної лінії (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду. з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.
А у п. 5.3 Договору сторони погодили, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.
Так, згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняєтьсявід відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває по теперішній час.
Оскільки проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України (міра відповідальності) за кредитним договором нараховані у період дії воєнного стану, то відповідач звільняється від обов`язку її сплати на користь ТОВ «ФК «ЕЙС».
Так, станом на 25.02.2022 заборгованість відповідача складала 17 838,31 грн, з яких 14 049,60 грн - заборгованість по кредиту та 3 788,71 грн - заборгованість по відсоткам в межах строку кредитування. У свою чергу, як вбачається з розрахунку заборгованості 05.05.2022 відповідачем в рахунок заборгованості було внесено грошові кошти у розмірі 4 683,59 грн, а тому заборгованість відповідача складає 13 154,72 грн (17 838,31 грн - 4 683,59 грн).
Суд, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до 
Щодо стягнення судових витрат
Щодо стягнення судових витрат
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 662 грн. 40 коп.
Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з чим з відповідача на користь ТОВ «Споживчий Центр» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 653,98 грн. (2 662,40 грн. Х 62,12%).
Крім того, позивач просить стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 7 000 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Позивач на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу до позовної заяви додав (в копіях):
- договір № 20/08/25-01 про надання правничої допомоги від 20.08.2025, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» та АО «СОЛОМКО ТА ПАРТНЕРИ»;
- Додаток №1 до Договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 (Протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025);
- Додатково Угода № 25770938792 до Договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025;
- Акт прийому-передачі наданих послуг №20/08/25-01 від 20.08.2025.

У постанові Верховного Суду від 10.08.2023 у справі № 759/17885/19 сформовано висновок, що випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною другою статті 141 ЦПК України, також визначені положеннями частин четвертої, п`ятої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою - п`ятою та дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами третьою - п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Суд враховує, що розмір заявлених позивачем витрат на правничу допомогу є непропорційним до предмету спору. При цьому справа, що розглядається не є складною (предметом є стягнення кредитної заборгованості, яка не потребує формування складної правової позиції). А тому заявлена до стягнення сума витрат на правову допомогу визнається судом непропорційною до предмету спору.
Враховуючи викладене, конкретні обставини справи, заяву сторони відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, частково задоволенні позовних вимог (на 62,12%) суд вважає що наявні підстави для часткової відмови у задоволенні таких вимог (7 000 грн), а до стягнення підлягає сума у розмірі 2 500 грн.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінансова компанія «ЕЙС» (код ЄДРПОУ 42986956, місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Поправки Юрія, буд. 6, каб. 13) заборгованість за Кредитним договором № 288448210 в сумі 13 154 (тринадцять тисяч сто п`ятдесят чотири) гривень 72 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінансова компанія «ЕЙС» (код ЄДРПОУ 42986956, місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Поправки Юрія, буд. 6, каб. 13) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 653 (одна тисяча шістсот п`ятдесят три) гривні 98 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінансова компанія «ЕЙС», код ЄДРПОУ 42986956, місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Поправки Юрія, буд. 6, каб. 13.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя В.А. Смирнов