ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2026 року Справа № 902/1660/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
Головуючий суддя Хабарова М.В.,
суддя Мамченко Ю.А.,
суддя Кульчій І.М.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця Горенкової Валерії Юріївни на рішення Господарського суду Вінницької області від 16.04.2026 та на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 04.05.2026 у справі № 902/1660/25 (суддя Тварковський А.А., повне рішення складено 27.04.2026, повне додаткове рішення складено 04.05.2026)
за первісним позовом Фізичної особи-підприємця Горенкової Валерії Юріївни
до Фізичної особи-підприємця Коломієць Анастасії Сергіївни
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - 1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Лоудстар"
2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Полісан"
про стягнення 105853,29 грн збитків

та за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця Коломієць Анастасії Сергіївни
до Фізичної особи-підприємця Горенкової Валерії Юріївни
про стягнення 167605,52 грн
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Вінницької області від 16.04.2026 у справі №902/1660/25 первісний позов задоволено частково. Стягнуто з ФОП Коломієць А.С. на користь ФОП Горенкової В.Ю. 63 196,92 грн та 1 446,42 грн витрат на сплату судового збору. В решті первісного позову щодо стягнення 42 656,37 грн відмовлено.
Зустрічний позов задоволено частково. Стягнуто з ФОП Горенкової В.Ю. на користь ФОП Коломієць А.С. 105 160 грн та 1 900,07 грн витрат на сплату судового збору. В решті зустрічного позову щодо стягнення 62 445,52 грн відмовлено.
Відповідно до ч.11 ст.238 Господарського процесуального кодексу України проведено зустрічне зарахування частково задоволених за первісним та за зустрічним позовами сум, внаслідок чого ухвалено стягнути з ФОП Горенкової В.Ю. на користь ФОП Коломієць А.С. 41963,08 грн та 453,65 грн витрат на сплату судового збору.
Обґрунтовуючи ухвалене рішення, суд першої інстанції вказав, що відповідач, будучи перевізником вантажу є відповідальним за його цілісність і неушкодженість з моменту прийняття до перевезення до моменту здачі вантажу вантажоотримувачу. 
Встановивши порушення перевізником законодавства в частині забезпечення неушкодженості товару в контексті технічних показників дисперсії та її фізичних властивостей, суд вказав про доведеність такого елементу цивільно-правової відповідальності як протиправність поведінки (дій) відповідачем.
Також судом встановлено наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями перевізника та завданими збитками, оскільки отримання ТОВ "ВП "Полісан" дисперсії, яка не відповідала встановленим технічним показникам, стало наслідком неналежного виконання перевізником вимог чинного законодавства та взятих на себе зобов`язань щодо надання послуг із перевезення. Крім того, вказав про наявність вини відповідача, яка підтверджується наявними у справі доказами.
Щодо доведеності розміру збитків суд зазначив, що вірним і обґрунтованим є підхід, що відповідальність відповідача за первісним позовом повинна бути обмежена у відсотковому відношенні до непридатної у результаті очищення дисперсії, що становить 4,4%, однак вважає, що до складових збитків не слід відносити здійснені позивачем банківські комісії 1181,24 грн та 2133,42 грн, водночас варто врахувати вартість товару на момент його відправки та з урахуванням митних платежів.
Вказує, що вартість відшкодування експертного дослідження Сумської торгово-промислової палати також підлягає стягненню за рахунок відповідача у відсотковому відношенні 4,4%, що становить 551,24 грн.
Разом з тим, суд першої інстанції зазначив про відсутність підстав для відшкодування позивачу вартості на проведення експертизи НУЦ "Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса" у розмірі 30 533,76 грн, у зв`язку з порушенням ним порядку і строку подання доказів.
Відтак, встановивши наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення відповідачем, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісних позовних вимог, а саме стягнення збитків у розмірі 63 196,92 грн. В решті первісних позовних вимог у сумі 42656,37 відмовлено. 
Щодо зустрічних позовних вимог, суд встановивши, що під час розгляду справи в наслідок очищення дисперсії та зменшення заявлених у первісному позові позовних вимог спірні правовідносини врегульовано в частині первісних майнових вимог до відповідача за первісним позовом у розмірі 95,6%, спірними залишились вимоги щодо відшкодування непридатної для використання дисперсії в розмір 4,4 %, дійшов висновку, що наданні послуги перевізника мають бути оплачені у відсотковому відношенні до врегульованих спірних правовідносин, що становить 105 160 грн (110 000 грн - 4,4%). 
Водночас суд першої інстанції відмовив у стягненні 1768,52 грн інфляційних втрат та 10837,26 грн пені за прострочення сплати основного боргу, оскільки заявлений позивачем за зустрічним позовом період передує фактично моменту врегулювання спору у процесі розгляду справи, що є підставою для виникнення обов`язку з оплати, а також відмовив у стягненні 45000 грн відшкодування вартості мийки, у зв`язку з відсутністю всіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як відшкодування збитків. 
Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення зустрічного позову та задовольнив до стягнення з позивача 105 160 грн, у стягненні решти - 62445,52 грн відмовив.
Додатковим рішенням Господарського суду Вінницької області від 04.05.2026 стягнуто з ФОП Горенкової В.Ю. на користь ФОП Коломієць А.С. 2711,19 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Суд першої інстанції, обґрунтовуючи прийняте додаткове рішення зазначив, що заявлені ФОП Горенковою В.Ю. до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 48639,37 грн є завищеними, а тому виходячи з критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи вважає співмірними і розумними витрати у розмірі 35000 грн.
Щодо заявлених ФОП Коломієць А.С. витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 37 625 грн, суд дійшов висновку про їх обґрунтованість, обсяг яких підтверджується матеріалами справи.
Водночас, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд здійснив пропорційне їх розділення та дійшов висновку про стягнення з позивача на користь відповідача 23609,69грн, а з відповідача на користь позивача 20 898,50 грн.
Враховуючи ч.11 ст.238 Господарського процесуального кодексу України щодо зарахування зустрічних позовних вимог, стягненню підлягають лише витрати з ФОП Горенкової В.Ю. у розмірі 2711,19 грн.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням в частині відмови у задоволенні первісних позовних вимог на відшкодування збитків у формі витрат на оплату послуг Сумської торгово-промислової палати за проведення термінової експертизи (відбір зразків) у сумі 11976,76 грн та витрат на оплату послуг ННЦ "Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса" у сумі 30 533,76 грн, ФОП Горенкова В.Ю. звернулась з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить оскаржуване рішення у цій частині скасувати.
Зазначає, що застосування принципу пропорційності передбаченого ч.1,4 ст.23 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів у відсотковому співвідношенні до вартості пошкодженого вантажу 4,4% до суми 12528 грн є неправомірним, оскільки така сума була сплачена власником вантажу як оплата послуг Сумської торгово-промислової палати за проведення термінової експертизи (відбір зразків ), яка не входить до переліку платежів, що пов`язані з перевезенням вантажу, та які власник вантажу мав обов`язково сплатити.
Враховуючи, що вказаним висновком експерта підтверджено невідповідність якості отриманого вантажу його технічним умовам, то відшкодування цих витрат повинна здійснити особа, з вини якої даний вантаж було пошкоджено. Крім того, вказує, що понесені ТОВ "ВП "Полісан" витрати є оплатою послуг експертної установи, які підлягають стягненню у повному обсязі.
Щодо відмови у задоволенні позовних вимог у розмірі 30 533,76 грн на проведення експертизи НУЦ "Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса", апелянт вважає, що суд вдався до надмірного формалізму, оскільки докази на понесення таких витрат були подані до закінчення стадії підготовчого провадження та такі витрати, як і витрати на послуги Сумської торгово-промислової палати, не входять до переліку витрат, що пов`язаних з перевезеннями вантажу, а тому до них також не може бути застосований принцип пропорційності, визначений ч.1,4 ст.23 Конвенції. Крім того, вказані витрати також відносяться до судових витрат і підлягають стягненню.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням в частині задоволення зустрічного позову, ФОП Горенкова В.Ю. звернулась з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить оскаржуване рішення у вказаній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ФОП Коломієць А.С. у задоволенні вимог про стягнення з ФОП Горенкової В.Ю. боргу у сумі 105 160,00 грн.
Позивач вказує, що право вимоги до неї на оплату своїх послуг у ФОП Коломієць А.С. виникне тоді, коли нею будуть відшкодовані збитки, а саме вартість непридатної до використання дисперсії у сумі 62791,53 грн; витрати на проведення експертизи Національним науковим центром "Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса" у сумі 30533,76 грн та витрати на оплату послуг Сумської торгово-промислової палати за проведення термінової експертизи (відбір зразків) у сумі 12528,00 грн, з урахуванням рішення Господарського суду Вінницької області від 16.04.2026 в тій частині, що не оскаржується.
Зазначає, що суд, мотивуючи своє рішення в частині зустрічного позову, зазначив, що обов`язок зі сплати основного боргу може виникнути лише після врегулювання спірних правовідносин. В той же час, зробивши висновок про відсутність обов`язку у ФОП Горенкової В.Ю. на сплату послуг ФОП Коломієць А.С. до врегулювання майнових претензій з ТОВ "Лоудстар" та ТОВ "ВП "Полісан", стягнув з ФОП Горенкової В.Ю. вартість наданих послуг ФОП Коломієць А.С.
Відтак, позивач вбачає невідповідність висновків, викладених судом в оскаржуваному рішенні, обставинами справи, що є підставою для його скасування.
Не погоджуючись з ухваленим додатковим рішенням, ФОП Горенкова В.Ю. звернулась з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить оскаржуване додаткове рішення скасувати в частині відмови ФОП Горенковій В.Ю. у стягненні з ФОП Коломієць А.С. судових витрат на професійну правову допомогу у розмірі 13 639,37 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вимоги ФОП Горенкової В.Ю. про стягнення з ФОП Коломієць А.С. судових витрат на професійну правову допомогу у незадоволеній сумі 13 639,37 грн.
Також просить скасувати додаткове рішення суду в частині задоволення вимог ФОП Коломієць А.С. про стягнення з ФОП Горенкової В.Ю. судових витрат на професійну правову допомогу у розмірі 37 625 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ФОП Коломієць А.С. у стягненні з ФОП Горенкової В.Ю. судових витрат на професійну правову допомогу у розмірі 37 625 грн.
В обґрунтування апеляційної скарги ФОП Горенкова В.Ю. вказує, що у відзиві на зустрічну позовну заяву було заявлено клопотання про відмову в задоволенні вимоги ФОП Коломієць А.С. про відшкодування витрат на правничу допомогу в повному обсязі, яке свідчить про наявність у суду всіх підстав для застосування критеріїв оцінки витрат на професійну правничу допомогу витрат передбачених ч.5-7 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, що були понесені ФОП Коломієць А.С 
Разом з тим, відповідно до наданих суду документів на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу понесених ФОП Горенковою В.Ю. були надані: договір, додаткові угоди та акти приймання-передачі виконаних робіт підписані між адвокатом Шинкарчуком А.В. та ФОП Горенковою В.Ю., що свідчить про дотримання позивачем вимог ст. 126 Господарського процесуального кодексу України.
Позивач зазначає, що у випадку задоволення судом апеляційної інстанції скарг ФОП Горенкової В.Ю. на рішення суду першої інстанції, змініться пропорційність задоволених позовних вимог, що у відсотковому відношенні складе 100% за первісним позовом та 0% за зустрічним позовом, і тоді судові витрати сторін на професійну правничу допомогу при застосуванні критерію пропорційності повинні бути розподілені у відношенні 100% до 0% на користь ФОП Горенкової В.Ю.
У відповідності до ст.263 Господарського процесуального кодексу України відповідач подав відзив на апеляційні скарги, в якому вказує про відсутність доведеності понесених збитків чи будь-яких інших фактичних витрат саме ФОП Горенковою В.Ю., а тому такі твердження апелянта є передчасними та не підтверджені належними доказами.
Зазначає про помилковість тверджень апеляційної скарги про "забруднення вантажу" та доведеності вини відповідача, оскільки жоден із висновків експертиз, досліджених у справі не встановлював факту забруднення продукції, знищення або абсолютну непридатність продукції для використання. А тому, висновок про наявність вини саме перевізника є передчасним.
Відповідач вважає, що ФОП Горенкова В.Ю. є неналежним позивачем у справі, оскільки заявлені вимоги фактично стосуються інтересів ТОВ "ВП "Полісан", а не ФОП Горенкової В.Ю., оскільки саме товариство приймало продукцію, здійснювало її оцінку, формувало претензії щодо відповідності, приймало рішення про подальше використання дисперсії, і у подальшому здійснило її переробку. Тому ФОП Горенкова В.Ю. фактично є лише проміжною ланкою договірних відносин, однак належних доказів понесення нею власних майнових втрат матеріали справи не містять.
Вважає помилковими посилання апелянта на п.5.3 договору як на підставу для несплати вартості послуг перевезення ФОП Коломієць А.С., оскільки позивачем не надано доказів отримання нею претензій, на які вона посилається як на підставу притримання оплати, а у направлених ФОП Коломієць А.С. претензіях, ФОП Горенкова В.Ю. не зазначала, що її вимоги є похідними від претензій ТОВ "ВП "Полісан" та/або ТОВ "Лоудстар".
Жодних доказів наявності прямих претензій від ТОВ "ВП "Полісан" або вантажовідправника безпосередньо до ФОП Горенкової В.Ю. чи до ФОП Коломієць А.С. матеріали справи не містять.
Також відповідач звертає увагу на відповідь ТОВ "ВП "Полісан", відповідно до якої останнє не має претензій безпосередньо ні до перевізника - ФОП Коломієць А.С., ні до ФОП Горенкової В.Ю., оскільки не перебуває з ними у договірних правовідносинах.
Таким чином, вважає застосування п.5.3 договору, як підстави тривалого утримання оплати за фактично надані послуги перевезення, безпідставним, тоді як несплата основного боргу та похідних нарахувань інфляційних втрат та пені є неправомірною.
ФОП Коломієць А.С. зазначає, що попри первісні твердження про нібито повну непридатність спірної дисперсії та заявлення значного розміру збитків, ТОВ "ВП "Полісан" у подальшому фактично використало спірну продукцію у власному виробництві, здійснило її переробку та отримало відповідний економічний результат від такої діяльності. Вказане свідчить про відсутність остаточної втрати товару та ставить під сумнів як сам факт збитків так і їх реальний розмір.
Вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом витрат на проведення експертизи, оскільки останні не були належним чином сформовані та заявлені у первісних вимогах. 
З огляду на вказане, враховуючи відсутність доведення ФОП Горенковою В.Ю. понесення реальних збитків, не встановлення факту забруднення продукції, відсутність підтвердженого причинно-наслідкового зв`язку між діями ФОП Коломієць А.С. та заявленими збитками, подальше використання спірної дисперсії у виробництві, ФОП Коломієць А.С. вважає відсутніми підстави для задоволення апеляційних скарг позивача, а тому просить оскаржуване рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги залишити без змін.
Враховуючи приписи абз.1 ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційних скарг ФОП Горенкової В.Ю. на рішення Господарського суду Вінницької області від 16.04.2026 та на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 04.05.2026 у справі № 902/1660/25 без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
Розглянувши апеляційні скарги, відзив на апеляційні скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи 01.12.2021 між ТОВ "ВП "Полісан" (замовник) та ТОВ "Лоудстар" (виконавець) укладено договір №0112/1 СП про надання транспортно-експедиційних послуг, згідно п.1.1 якого виконавець зобов`язується від власного імені за дорученням замовника та за його кошти за обумовлену в договорі винагороду, здійснювати в інтересах замовника комплекс дій, пов`язаних з організацією вантажних перевезень автомобільним транспортом у міжнародному сполученні та по території України з пункту відправлення до пункту призначення і видати вантаж вантажоодержувачу або іншій уповноваженій особі. Для виконання цього договору виконавець (що є транспортним експедитором) за дорученням замовника та від власного імені самостійно укладає договори та здійснює розрахунки з перевізниками та іншими третіми особами, що забезпечують виконання замовлення/заявки замовника на транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажу. Замовник у свою чергу зобов`язується компенсувати усі письмово узгоджені сторонами витрати виконавця, що пов`язані з організацією перевезення та забезпеченням транспортного процесу. 
Згідно з п. 2.10 договору виконавець має право здійснювати свої повноваження з організації перевезення вантажів та супутніх перевезенню послуг/робіт, шляхом залучення третіх осіб. В цьому випадку відповідальність за дії залучених в межах виконання цього договору третіх осіб, виконавець несе як за свої власні.
Пунктом п.5.1 договору передбачено, що сторони цього договору у випадку невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків та умов договору несуть матеріальну відповідальність у відповідності з діючим законодавством України і умовами цього договору. Сторона, яка залучає третю особу до виконання своїх зобов`язань згідно договору несе перед іншою стороною відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань цього договору третьою особою як за власні дії.
Відповідно до п.5.7 договору якщо вантаж був розміщений та закріплений належними чином під наглядом водія, замовник відповідає за всі наслідки неправильної упаковки вантажу, відсутність застережень при маркуванні вантажів, що потребують особливих умов перевезення, а також використання упаковки, яка не відповідає особливостям вантажу, його масі або встановленим стандартам та технічним умовам.
18.11.2021 між ТОВ "Лоудстар" (експедитор 1) та ФОП Горенковою В.Ю. (експедитор 2) укладено договір №1811/1-21 на транспортно-експедиційні послуги, відповідно до п.1.1 якого експедитор 1 замовляє, а експедитор 2 надає транспортні (транпортно-експедиційні) послуги з міжнародних і внутрішніх перевезень вантажів автомобільним транспортом згідно умов транспортного замовлення (заявки).
Згідно з п.п. 3.2.2, 3.2.3, 3.2.6, 3.2.9 договору експедитор 2 зобов`язується: забезпечити виконання всіх послуг, зазначених у заявці; надати автомобіль під завантаження, доставити і здати вантаж вантажоодержувачу за адресами і в строки, визначені у заявці; подати транспортний засіб, що є годним для виконання перевезення згідно умов заявки; водій, який є представником експедитора 2 при завантаженні автомобілю, зобов`язаний візуально перевірити цілісність вантажу та його пакування. Якщо виявлено пошкодження (розриви, пом`ятості, протікання, розтріскування) пакування вантажу, водій у присутності представника вантажовідправника робить у товарно-супровідних накладних відповідні зауваження (запис) та обов`язково повідомляє про це експедитора 1; нести повну матеріальну відповідальність за цілісність і неушкодженість вантажу з моменту прийняття вантажу до перевезення до моменту здачі вантажу вантажоотримувачу.
Пунктом 6.3 договору визначено, що експедитор 2 несе відповідальність згідно Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів по дорогах (КДПВ), при внутрішніх перевезеннях - відповідно до статуту автомобільного транспорту УРСР.
Відповідно до п.6.8 договору у разі покладення будь-якою стороною виконання зобов`язання, що виникло з цього договору на третю особу, відповідальність за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання такою третьою особою несе сторона за цим договором, інтереси якої представляла (є) третя особа.
Експедитор 1 несе відповідальність перед експедитором 2 за дії третіх осіб, які були залучені до зазначеного перевезення, або інтереси яких він представляє перед експедитором 2, як за свої власні (п.6.9 договору)
08.04.2025 між ФОП Горенковою В.Ю. (замовник) та ФОП Коломієць А.С. (перевізник) укладено договір №0804-1СП на транспортно-експедиційні послуги, згідно п.1.1 якого замовник замовляє, а перевізник надає транспортні послуги з міжнародних і внутрішніх перевезень вантажів автомобільним транспортом згідно умов транспортного замовлення (заявки).
Відповідно до п.3.2.7, 3.2.9 договору перевізник зобов`язується: водій, який є представником перевізника, зобов`язаний особисто контролювати хід завантаження, розміщення й закріплення вантажу, регулювати розподіл навантаження на вісі автомобілю з метою забезпеченості руху й цілісності і неушкодженості вантажу у процесі перевезення; водій, який є представником перевізника при завантаженні автомобілю, зобов`язаний візуально перевірити цілісність вантажу та його пакування. Якщо виявлено пошкодження (розриви, пом`ятості, протікання, розтріскування) пакування вантажу, водій у присутності представника вантажовідправника робить у товарно-супровідних накладних відповідні зауваження (запис) та обов`язково повідомляє про це замовника; нести повну матеріальну відповідальність за цілісність і неушкодженість вантажу з моменту прийняття вантажу до перевезення до моменту здачі вантажу вантажоотримувачу. Факт, дата і час здачі-прийому вантажів має бути зафіксованими у відповідній товаро-транспортній накладній (ТТН, СМR) за завірені печаткою (штампом) вантажоотримувача.
Пунктом 6.3 договору визначено, що перевізник несе відповідальність згідно Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів по дорогах (КДПВ), при внутрішніх перевезеннях - відповідно до Статуту автомобільного транспорту УРСР.
Відповідно до п.6.8 договору у разі покладення будь-якою стороною виконання зобов`язання, що виникло з цього договору на третю особу, відповідальність за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання такою третьою особою несе сторона за цим договором, інтереси якої представляла (є) третя особа.
Замовник несе відповідальність перед перевізником за дії третіх осіб, які були залучені до зазначеного перевезення, або інтереси яких він представляє перед перевізником, як за свої власні (п.6.9 договору).
З матеріалів справи вбачається, що в період з 13.08.2025 по 18.08.2025 відбулося міжнародне автомобільне перевезення з м. Соколов (Чехія) до м. Сум (Україна) акрилових полімерів у первинних формах марки PLEXTOL A6474 BULK вагою 22800 кг (далі - дисперсія), що стверджується відповідними документами: інвойсом (а.с.18, т.1), вантажно-митною декларацією (а.с.28, т.2) та міжнародною автомобільною накладною CMR (а.с.62 на звороті, т.2).
Вантажовідправником за вказаним перевезенням була компанія Synthomer a.a. (республіка Чехія), експедитором 1 - ТОВ "Лоудстар", експедитором 2 - ФОП Горенкова В.Ю., перевізником - ФОП Коломієць А.С., вантажоодержувачем - ТОВ "ВП "Полісан".
14.05.2024 між Synthomer Trading Limited (Велика Британія) та ТОВ "ВП "Полісан" укладено міжнародний контракт №1405/STL, згідно п.1.1 якого продавець зобов`язується поставити, а покупець прийняти та сплатити продукцію (товар) для потреб виробництва лакофарбованих матеріалів в асортименті, кількості та ціною, зазначених в проформах-інвойсах на кожну партію товару (а.с.21-25, т.2). 
Наявні у справі платіжні інструкції та банківські виписки (а.с.35-39, т.1) підтверджують рух коштів ТОВ "ВП "Полісан" щодо придбання дисперсії та здійснення митних платежів.
Перевезення відбувалося на підставі транспортних замовлень від 05.08.2025 №0508/1 (а.с.12 на звороті, т.1), від 05.08.2025 №05-08-21 (а.с.70, т.2) та 13.08.2025 (а.с.72, т.2). У даних замовленнях містилася інформація про маршрут, вид вантажу, а також особливі умови.
21.08.2025 за результатами перевезення та прийняття дисперсії ТОВ "ВП "Полісан" складено акт-претензію невідповідності поставленої продукції №2108-2 (а.с.31, т.1). Водій перевізника з даним актом ознайомився під підпис. 
При цьому цією ж датою претензія про невідповідність поставленої продукції №15 була скерована ФОП Горенковою В.Ю. на адресу ФОП Коломієць А.С. (а.с.31 на звороті, т.1).
Вказаний акт став підставою для пред`явлення по усьому ланцюгу перевезень майнових претензій про відшкодування збитків:
02.09.2025 №02-09-1 ТОВ "ВП "Полісан" пред`явило претензію на суму 1 439 608,24 грн до ТОВ "Лоудстар" (а.с.32-34, т.1).
02.09.2025 №0209/1 ТОВ "Лоудстар" пред`явило претензію на суму 1 439 608,24 грн до ФОП Горенкової В.Ю. (а.с.40-42, т.1).
02.09.2025 №16 ФОП Горенкова В.Ю. пред`явила претензію на суму 1 439 608,24 грн до ФОП Коломієць А.С. (а.с.43-45, т. 1).
Перевізником пред`явлену до нього претензію залишено без задоволення, про що свідчить його відповідь (а.с.49-51, т.1).
Що стосується технічних і якісних характеристик дисперсії, то в матеріалах справи наявні паспорт безпеки PLEXTOL НОМЕР_1 (в перекладі) (а.с.36-42, т.2), технічний паспорт PLEXTOL НОМЕР_1 (в перекладі) (а.с.43, т.2), а також листування вантажовідправника та вантажоодержувача з приводу технічних характеристик дисперсії, яка перевозилась (а.с.46, 47, т.2) (в перекладі). 
Крім того в матеріалах справи також містяться акт відбору зразків (проб) до висновку №В-9 від 21.08.2025 Сумської торгово-промислової палати (а.с.52, т.1), сам вказаний висновок №В-9 (а.с.56), докази його оплати (а.с.118 на звороті, т.2) та висновок експерта Національного наукового центру "Інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса" №14106 від 30.10.2025 за результатами проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів (а.с.53-55, т.1), докази його оплати (а.с.119, т.2).
Позивач, враховуючи підтвердження неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань по доставці товару (сировини) вантажотримувачу (забруднення сировини сторонніми речовинами рослинного походження відбулось під час її завантаження в автоцистерну SCANIA АВ 1874КВ / НОМЕР_2 ), а також те, що відповідальність за чистоту наданого для завантаження автотранспорту лежить на відповідачеві, дійшов висновку, що саме ФОП Коломієць А.С. має нести завдані збитки ТОВ "ВП "Полісан", а тому звернувся з даним позовом до суду про стягнення 1 439 608,24 грн збитків.
Крім того, вважаючи, що ФОП Горенкова В.Ю. порушує умови договору №0804-1СП на транспортно-експедиційні послуги від 08.04.2025 щодо своєчасної оплати за поставлений товар, ФОП Коломієць А.С. заявила зустрічний позов про стягнення з ФОП Горенкової В.Ю. 110 000 грн основного боргу, 45 000 вартості мийки, 1 768,26 інфляційних втрат (з 01.09.2025 - 25.12.2025) та 10 837,26 штрафних санкцій.
Відповідачем за первісним позовом до справи долучено відповідь на адвокатський запит №19-09-1 від 19.09.2025, у якій ТОВ "ВП "Полісан" зазначило про відсутність заявлених претензій до ФОП Горенкової В.Ю та ФОП Коломієць А.С. у зв`язку з відсутністю будь-яких правовідносин або взаємних зобов`язань із ними (а.с.122, т.1), а також долучено сертифікат євромийки (а.с.123, т.1).
Внаслідок подання зустрічного позову до матеріалів справи було додано акт №24 про виконання робіт (надання послуг) від 21.08.2025 між сторонами, підписаним лише ФОП Коломієць А.С. (а.с.142, т.1), та рахунок на оплату послуг (а.с.143, т.1); електронне листування щодо надсилання зазначених документів (а.с.144-147, т.1); претензії про невиконання грошового зобов`язання за перевезення вантажу і відшкодування вартості мийки, листування щодо вказаних претензій (а.с.148-168, т.1). У якості доказів складних забруднень цистерн відповідачкою за первісним позовом додано фотоматеріали (а.с.173-178, т.1) та товарний чек на мийку вартістю 45000 грн (а.с.171, т.1). 
Факт очищення (декантації) дисперсії підтверджується наявним у справі протоколом випробувань сировини 02/2-2006 від 13.02.2026 (а.с.120-121, т.2).
У свою чергу остання редакція позовних вимоги за первісним позовом підтверджується також долученими до справи доповненнями до претензії між учасниками спору від 20.02.2026 (а.с.117-118, т.2), згідно яких ТОВ "Лоудстар" зменшило заявлену суму збитків, визначену у претензії від 02.09.2025 №0209/1, до 105 853,29 грн.
З огляду на вказане, ФОП Горенкова В.Ю. зменшила заявлені позовні вимоги та просила суд стягнути з ФОП Коломієць А.С. 105 853,29 грн завданих збитків.
Аналізуючи встановлені обставини справи та надаючи їм оцінку в процесі апеляційного перегляду справи по суті заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно зі ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають із підстав, встановлених ст.11 Цивільного кодексу України.
Стаття 11 Цивільного кодексу України встановлює, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
За змістом положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Як встановлено судом апеляційної інстанції вище, згідно п.3.2.9, п.6.3 договору №0804-1СП від 08.04.2025, перевізник зобов`язується нести повну матеріальну відповідальність за цілісність і неушкодженість вантажу з моменту прийняття вантажу до перевезення до моменту здачі вантажу вантажоотримувачу. Перевізник несе відповідальність згідно Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів 1956 року, Статуту автомобільного транспорту України та чинного законодавства України.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що між сторонами склались відносини з автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами в міжнародному сполученні, що врегульовані, зокрема, Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956, до положень якої Україна приєдналась 01.08.2006 та Цивільним кодексом України.
Відповідно до ст. 1 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956 (далі - Конвенція) вона застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін. 
Статтею 3 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів передбачено, що перевізник відповідає за дії і недогляди своїх агентів, службовців та всіх інших осіб, до послуг яких він звертається для виконання перевезення, коли такі агенти, службовці чи інші особи виконують покладені на них обов`язки, як за власні дії і недогляди.
За приписами статті 9 Конвенції вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.
Згідно з ст.17 Конвенції перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки. Перевізник не звільняється від відповідальності з причини несправності транспортного засобу, яким він користувався для виконання перевезення, або з причини дій або недогляду особи, у якої був найнятий транспортний засіб, або агентів і службовців останньої.
Враховуючи, що у ланцюгу перевезення товару (сировини - акрилової дисперсії) укладались договори транспортного експедирування, та у його участі брали участь два експедитора: ТОВ "Лоудстар" (експедитор 1) та ФОП Горенкова В.Ю. (експедитор 2), до спірних правовідносин також підлягають застосуванню положення Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність".
Правові та організаційні засади транспортно-експедиторської діяльності в Україні визначає Закон України "Про транспортно-експедиторську діяльність", згідно зі ст.4 якого транспортно-експедиторська діяльність здійснюється суб`єктами господарювання різних форм власності, які для виконання доручень клієнтів чи відповідно до технологій роботи можуть мати: склади, різні види транспортних засобів, контейнери, виробничі приміщення тощо. Експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України. Транспортно-експедиторську діяльність можуть здійснювати як спеціалізовані підприємства (організації), так і інші суб`єкти господарювання.
У відповідності до ст.14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за невиконання або неналежне виконання обов`язків, які передбачені договором транспортного експедирування і цим Законом, експедитор і клієнт несуть відповідальність згідно з Цивільним кодексом України, іншими законами та договором транспортного експедирування. Експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.
Згідно з ч.1 ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.
Статтею 932 Цивільного кодексу України визначено, що експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов`язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.
Відповідно до ст. 934 Цивільного кодексу України за порушення обов`язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до гл.51 Цивільного кодексу України.
Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2021 замовник (вантажоодержувач) ТОВ "ВП "Полісан" уклав договір з ТОВ "Лоудстар" (виконавець) №0112/1 СП про надання транспортно-експедиційних послуг.
18.11.2021 ТОВ "Лоудстар" (експедитор 1) уклав договір з ФОП Горенковою В.Ю. (експедитор 2) №1811/1-21 про надання транспортно-експедиційних послуг.
08.04.2025 ФОП Горенкова В.Ю. (замовник) уклала договір з ФОП Коломієць А.С. (перевізник) №0804-1СП про надання транспортно-експедиційних послуг.
Згідно транспортних замовлень від 05.08.2025 - вантаж "дисперсія"; вага і об`єм - до 23 т; дата та час завантаження - 11-13/08/2025 з 6-30 до 13-00; маршрут - м. Соколов (Чехія) - м. Суми (Україна); особливі умови: найважливіші вимоги до автоцистерн: внутрішні стійки повинні бути виготовлені з нержавіючої сталі, цистерна повинна мати теплоізоляцію, мати термометр. Крім того, кожна вантажівка, яка прибуває на завантаження на завод повинна мати євро сертифікат мийки, вантажівка без відповідного сертифікату не допускається до завантаження. 
Відтак, враховуючи умови договору №0804-1СП від 08.04.2025 ФОП Коломієць А.С взяла на себе зобов`язання надати послуги по перевезенню вантажу та нести відповідальність за його збереженість з моменту прийняття його до перевезення і до моменту вручення його вантажоодержувачу.
Звертаючись до суду даним позовом ФОП Горенкова В.Ю. просить стягнути з відповідача 105 853,29 грн збитків, заподіяних внаслідок неналежного виконання умов договору в частині збереження якості вантажу протягом його транспортування.
Положеннями ст.16 Цивільного кодексу України передбачено, що до способів захисту прав і законних інтересів віднесено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. 
Згідно з ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Отже збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.
Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Застосування цивільно-правової відповідальності можливе лише при наявності передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який є підставою цивільно-правової відповідальності. Склад цивільного правопорушення, визначений законом для настання відповідальності у формі відшкодування збитків, утворюють наступні елементи: суб`єкт, об`єкт, об`єктивна та суб`єктивна сторона. Суб`єктом є боржник; об`єктом правовідносини по зобов`язаннях; об`єктивною стороною наявність збитків у майновій сфері кредитора, протиправна поведінка у вигляді невиконання або неналежного виконання боржником свого зобов`язання, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника і збитками; суб`єктивну сторону цивільного правопорушення складає вина, яка представляє собою психічне відношення особи до своєї протиправної поведінки і її наслідків. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає, тобто, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.
Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.
Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.
У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. 
Апеляційним судом встановлено, що в силу ч.1 ст.924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві. Вказане узгоджується із нормами ст. 17 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів.
Згідно з п.3.2.9 договору №0804-1СП від 08.04.2025 позивачем та відповідачем погоджено, що перевізник зобов`язаний нести повну матеріальну відповідальність за цілісність і неушкодженість вантажу з моменту прийняття вантажу до перевезення до моменту здачі вантажу вантажоотримувачу. 
При цьому п.3.2.7 договору визначає, що водій, який є представником перевізника, зобов`язаний особисто контролювати хід завантаження, розміщення й закріплення вантажу, регулювати розподіл навантаження на вісі автомобіля з метою забезпечення безпечності руху й цілісності і неушкодженості вантажу у процесі перевезення. 
Враховуючи викладені норми законодавства, а також погоджені сторонами умови договору, суд дійшов висновку, що з моменту прийняття вантажу до перевезення без будь-яких зауважень, відповідальність за його схоронність, втрату, нестачу, пошкодження, неушкодженість та псування до моменту передання вантажоодержувачу несе перевізник, в даному випадку - ФОП Коломієць А.С. При цьому ушкодження вантажу в розумінні міжнародної конвенції, варто трактувати у широкому значенні, що означає будь-яке погіршення фізичного стану вантажу, зміну його властивостей, механічні поломки, бій або псування, що відбулися в період з моменту прийняття вантажу перевізником до моменту його видачі одержувачу.
Матеріалами справи підтверджується, що вантаж - дисперсія була завантажена без будь-яких зауважень щодо якості та ваги ані з боку вантажовідправника, ані з боку перевізника. 
Жодних доказів того, що на момент завантаження дисперсія не відповідала документам в частині технічного опису та якості товару, у відповідності до п.п.3.2.8, 3.2.9, 3.2.10 договору, матеріали справи не містять. 
Разом з тим, під час прийнятті товару, ТОВ "ВП "Полісан" було виявлено невідповідність його якості технічному опису товару, сертифікату аналізу та паспорту безпеки, зокрема: дисперсія з 2-го та 3-го відсіків транспортного засобу має відхилення щодо кольору, сторонній запах та маслянисту плівку, що підтверджує факт забруднення; після виготовлення лакофарбованої продукції використанням цієї сировини, продукція має видимі сторонні включення, що робить дисперсію непридатною до використання.
Крім того, наявним у справі висновком експерта №14106 за результатами проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів підтверджується, що зразки №2-3 суттєво відрізняються від зразка №1 за кольором, твердістю, морфологією та молекулярною структурою. При дослідженні зразків №2-3 виявлено присутність рослинної олії в обох зразках.
Аналогічні висновки були зроблені Сумською торгово-промисловою палатою у висновку експерта №В-9, представник якої здійснював відбір зразків (проб) відповідно до акту.
Отже, враховуючи наявні у справі докази, а саме: паспорт безпеки PLEXTOL НОМЕР_1 (в перекладі), технічний паспорт PLEXTOL НОМЕР_1 (в перекладі), лист-відповідь від заводу виробника (в перекладі), лист відповідь від заводу виробника, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що фактична присутність рослинних домішок у певній кількості дисперсії явно суперечить технічним показникам, які в кінцевому результаті впливають на її якість.
Окрім того, відповідно до європейського сертифіката попередньої мийки цистерни транспортного засобу, залученого до перевезення, до проведення мийки в зазначеній цистерні транспортувався яблучний сік (а.с. 123, т. 1). Ця обставина не виключає можливості потрапляння до дисперсії сторонніх, технологічно не передбачених домішок унаслідок неналежного очищення цистерни.
Водночас згідно умов договору №0804-1СП від 08.04.2025, водій мав можливість здійснювати контроль за процесом і результатами мийки відповідної цистерни, а також перевірити її стан перед заповненням та початком перевезення. Та за умовами п. 3.2.6 договору, саме перевізник зобов`язувався подати транспортний засіб (цистерни) до перевезення у належному технічному стані.
Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 11.06.2019 у справі №907/603/17, вина перевізника за втрату, нестачу, псування та ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту, презюмується.
Враховуючи вищевикладене, колегія судів погоджується із судом першої інстанції про невиконання відповідачем свого зобов`язання за договором в частині збереження якості вантажу протягом його транспортування в належній якості.
Апеляційний суд вважає також доведеним такий елемент цивільного правопорушення, як наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою особи та завданими збитками, оскільки отримання дисперсії ТОВ "ВП "Полісан" із невідповідними технічними показниками є наслідком порушення перевізником приписів чинного законодавства та зобов`язань з надання відповідних послуг, що підтверджується матеріалами справи.
Щодо такого елементу цивільного правопорушення, як наявність збитків з доведенням їх розміру, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з позовних вимог, з урахуванням заяви про їх зменшення, позивач заявив до стягнення з відповідача 105 853,29 грн збитків (62 791,53 грн вартість непридатної до використання дисперсії, 30533,76 грн - вартість на проведення експертизи НУЦ "Інститут судових експертиз Засл.Проф. М.С. Бокаріуса" та 12 528 грн витрат на оплату послуг Сумської торгово-промислової палати), заподіяних внаслідок неналежного виконання умов договору в частині збереження якості вантажу протягом його транспортування.
Водночас матеріалами справи підтверджується, що майнових втрат (збитків) у зв`язку з пошкодженням товару (дисперсії) зазнав саме вантажоотримувач - ТОВ "ВП "Полісан", яке є замовником транспортно-експедиторських послуг.
Наявність ланцюгу договорів транспортного експедирування між ТОВ "ВП "Полісан", ТОВ "Лоудстар", ФОП Горенковою В.Ю. та ФОП Коломієць А.С. сам по собі не свідчить про виникнення у експедитора (ФОП Горенкової В.Ю.) права на стягнення на свою користь збитків, заподіяних ТОВ "ВП "Полісан". Таке право могло б виникнути в останньої, зокрема у разі відшкодування нею ТОВ "ВП "Полісан" відповідних збитків.
Разом з тим, доказів того, що ФОП Горенкова В.Ю. відшкодувала ТОВ "ВП "Полісан" вартість поставленого неякісного товару чи інші пов`язані із цим витрати (вартість проведених експертиз), і як наслідок - зазнала власних майнових втрат, останньою суду не надано.
Апеляційний суд зазначає, що заявлені до стягнення суми фактично є збитками ТОВ "ВП "Полісан", яке і є належною особою, що має право вимагати їх відшкодування. Натомість ФОП Горенкова В.Ю. не довела, що ці збитки були понесені саме нею у розумінні статті 22 Цивільного кодексу України.
З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що ФОП Горенковою В.Ю. не доведено понесення нею власних реальних збитків, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні відповідної позовної вимоги. 
Посилання позивача на наявність у нього права на звернення до суду з позовом про відшкодування збитків з відповідача на підставі умови договорів про надання транспортно-експедиційних послуг, згідно якої сторона, яка залучає третю особу до виконання своїх зобов`язань згідно Договору, несе перед іншою стороною відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань цього Договору третьою особою, як за власні дії, судом не приймається, оскільки судом встановлено, що станом на момент звернення з позовом до суду позивач не поніс відповідальності ані перед ТОВ "ВП "Полісан", ані перед ТОВ "Лоудстар" за неналежне виконання зобов`язань перевізником, пред`явлені претензії позивач не задовольнив. 
Відповідно до ч.1, 4 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на вказане, враховуючи встановлення під час апеляційного перегляду неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права щодо доведення одного з обов`язкових елементів складу цивільного правопорушення - наявності збитків у позивача, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для виходу за межі доводів та вимог апеляційної скарги і відмови у задоволенні первісного позову в повному обсязі.
Щодо вимог зустрічного позову.
Як вбачається з матеріалів справи, ФОП Коломієць А.С. звернулась до суду із зустрічним позовом до ФОП Горенкової В.Ю. про стягнення 110 000 грн основного боргу, 45 000 вартості мийки, 1 768,26 інфляційних втрат (з 01.09.2025 - 25.12.2025) та 10 837,26 штрафних санкцій.
В обґрунтування поданого зустрічного позову, ФОП Коломієць А.С. вказала, що послуги перевезення надані останньою належним чином та відповідно до деталізованих вимог, що містяться в заявці. Враховуючи, що до перевізника в силу вимог п.5.3 розділу 5 "Умови розрахунків" договору відсутні претензії з боку вантажоотримувача та вантажовідправника, з огляду на прийняття акту надання послуг відповідно до п.9.3 договору, надані послуги мали бути оплачені з 01.09.2025 (протягом 2-х діб), як вказано у відповідній заявці. 
Водночас, оскільки на момент розгляду справи у відповідача за зустрічним позовом існує борг за вказаними послугами, ФОП Коломієць А.С., у відповідності до ст.625 Цивільного кодексу України та п.6.6 договору нарахувала інфляційні втрати та пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання. 
Також позивач за зустрічним позовом вказує, що у результаті перевезення та дій відповідача щодо відбирання зразків дисперсії відбулося значне забруднення цистерни, звичайна мийка якої не допомогла, тому використано тривалу мийку, вартість якої склала 45000 грн.
Колегія суддів, оцінюючи заявлені у зустрічному позові вимоги ФОП Коломієць А.С. вказує, що згідно з п.5.3 договору № 0804-1СП від 08.04.2025 перевезення, що виконані із зауваженнями (у ТТH/СМR, у випадку складання акту про нестачу, пошкодження вантажу, та інше) сплачується замовником тільки після отримання офіційного письмового підтвердження про відсутність будь-яких майнових або фінансових претензій до замовника чи перевізника з боку вантажоотримувача, вантажовідправника чи особи, що є їх представником.
Відтак, оскільки між учасниками справи і суб`єктами правовідносин перевезення існує неврегульований спір щодо належності виконання зобов`язань перевізником, колегія суддів вважає зустрічний позов ФОП Коломієць А.С. передчасним, а тому у його задоволенні відмовляє.
З огляду на вказане, доводи ФОП Горенкової В.Ю. щодо скасування рішення суду в частині задоволення зустрічного позову підлягають задоволенню.
Щодо апеляційної скарги на додаткове рішення від 04.05.2026, колегія суддів враховує наступне.
Додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.
Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі №904/8884/21.
Таким чином, апеляційний суд зазначає, що оскільки даною постановою скасовано рішення Господарського суду Вінницької області від 16.04.2026 у справі №902/1660/25 та відмовлено у задоволенні первісного та зустрічного позовів, то ухвалене додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 04.05.2026 втратило свою силу як похідне від основного.
Пунктом 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Відповідно до п.2, 4 ч.1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими обставин справи, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищевикладені висновки, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення Господарського суду Вінницької області від 16.04.2026 з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні первісного та зустрічного позовів.
Також апеляційний суд дійшов висновку про скасування додаткового рішення Господарського суду Вінницької області від 04.05.2026, як похідного від основного.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема судів, мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Зважаючи на викладене, апеляційний суд зазначає, що надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і в процесуальному сенсах, а інші доводи, викладені у в апеляційних скаргах та у відзиві на неї, не спростовують вказаного висновку.
Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги ФОП Горенкової В.Ю., у відповідності до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судом здійснено перерозподіл судових витрат. Відтак, з ФОП Коломієць А.С. підлягає до стягнення 3633,60 грн судового збору за подання апеляційної скарги, решта - залишається за ФОП Горенковою В.Ю.
Керуючись ст.ст. 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Горенкової Валерії Юріївни на рішення Господарського суду Вінницької області від 16.04.2026 у справі №902/1660/25 задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду Вінницької області від 16.04.2026 у справі №902/1660/25 скасувати та ухвалити нове рішення.
3. У задоволені первісного позову та зустрічного позову відмовити.
4. У задоволенні апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Горенкової Валерії Юріївни на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 04.05.2026 у справі № 902/1660/25 відмовити.
5. Додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 04.05.2026 у справі №902/1660/25 скасувати.
6. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Коломієць Анастасії Сергіївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Фізичної особи-підприємця Горенкової Валерії Юріївни ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3633,60 грн.
7. Господарському суду Вінницької області видати судовий наказ.
8. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені ст.ст.286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Хабарова М.В. 

Суддя   Мамченко Ю.А. 

Суддя   Кульчій І.М.