Справа № 517/664/26
Провадження № 2/517/362/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року с-ще Захарівка

Захарівський районний суд Одеської області в складі
головуючого судді Меєчка О.М.,
за участю секретаря судового засідання Хасанової С.Т.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Захарівка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

установив:

Представник ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернулась до Захарівського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Зазначена позовна заява обґрунтована тим, що 02 жовтня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 203064, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 15000 гривень зі сплатою відсотків за користування.
ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» належним чином виконало свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами договору. Відповідач не надав своєчасно кредитодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.
10 жовтня 2025 року укладено договір факторингу № 10102025, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» зобов`язалося відступити ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» за плату належні йому права вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги.
Відповідно до реєстру прав вимог № 6 до договору факторингу до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 203064 від 02 жовтня 2025 року на суму 32056 гривень 30 копійок, з яких 15000 гривень – заборгованість по тілу кредиту, 13155 гривень 30 копійок – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 901 гривня заборгованість по комісії, 3000 гривень – штрафні санкції (пеня/штраф).
Оскільки, ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором № 203064 від 02 жовтня 2025 року не виконав, тому з урахуванням викладеного позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 29056 гривень 30 копійок, з яких 15000 гривень – заборгованість по тілу кредиту, 13155 гривень 30 копійок – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 901 гривня заборгованість по комісії. Позивачем не заявляються вимоги щодо стягнення штрафних санкцій в межах даного позову. 
Ухвалою Захарівського районного суду Одеської області від 25 червня 2026 року відкрито провадження у справі та її розгляд відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України призначений у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін та вирішено питання про витребування від АТ КБ «ПриватБанк» доказів(а.с. 67 - 68).
15 липня 2026 року від АТ КБ «ПриватБанк» до суду надійшли витребувані докази (а.с. 76-77). 
У судове засідання представник позивача не з`явилась, про час, дату і місце судового розгляду повідомлялась належним чином (а.с. 87). Водночас у прохальній частині позовної заяви просить суд розглядати справу без її участі. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 5).
Відповідач ОСОБА_1 у судові засідання не з`явився хоча належним чином, в порядку визначеному статтями 128-131 ЦПК України, повідомлений про дати, час і місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв`язком судових повісток за адресою реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 . Направлені йому судові повістки про виклик до суду за його місцем реєстрації, повернуті суду з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 82, 88). Відповідач про причини неявки суд не повідомив та не подав до суду відзив чи заяву про розгляд справи за його відсутності.
У відповідності до частини 7 статті 128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», за запитом судді у справі № 517/664/26 на підставі частини 8 статті 187 ЦПК України, сформовано відповідь № 2928399 від 24 червня 2026 року з Єдиного державного демографічного реєстру щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якої останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 66).
Згідно з пунктом 3 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Відповідно до правової позиції КЦС ВС викладеної у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.
Ураховуючи зазначене, а також те, що повістки про виклик у судові засідання судом направлялися належним чином за офіційним зареєстрованим місцем проживання відповідача, а конверти повернулися на адресу суду з довідкою поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою», суд дійшов висновку, що відповідач вважається належним чином повідомленим про дати, час і місце судового розгляду.
Суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, а тому за згодою представника позивача постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Як установлено судом, 02 жовтня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 203064, за яким кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит на умовах строковості зворотності, платності, а позичальник зобов`язалався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом (а.с. 9 - 12). Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора 52d929af.
Відповідно до умов кредитного договору сума кредиту становить 15000 гривень, яка надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 12000 гривень на № рахунку/картки позичальника НОМЕР_1 , в національній валюті; у розмірі 3000 гривень шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією. Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 350% річних. Тип процентної ставки – фіксована. Комісія за надання кредиту складає 3000 гривень, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення договору за ставкою 20,00% від загальної суми кредиту. Загальний строк кредитування за договором складає 140 днів з 02 жовтня 2025 року по 19 лютого 2026 року.
ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» свої зобов`язання за кредитним договором № 203064 від 02 жовтня 2025 року виконало в повному обсязі надавши позичальнику грошові кошти в розмірі обумовленому договором шляхом перерахування їх на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 . Вказане підтверджується інформацією витребуваною судом за клопотанням представника позивача від АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 76-77). Так, з даної інформації убачається, що в банку на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) випущена банківська картка № НОМЕР_2 до рахунку № НОМЕР_4 та надано виписку по рахунку, якою підтверджений факт зарахування 02 жовтня 2025 року грошових коштів у сумі 12000 гривень.
Зазначені докази є належними та достатніми для висновку про виконання первісним кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» свого обов`язку за кредитним договором № 203064 від 02 жовтня 2025 року.
Жодних доказів на спростування факту отримання коштів, користування наданими кредитними коштами, тобто, існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, відповідачем суду не надано.
10 жовтня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 10102025 відповідно до якого, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, на умовах, визначених цим договором (а.с. 41-45).
Згідно акту приймання-передачі реєстру прав вимоги № 6 до договору факторингу № 10102025 від 10 жовтня 2025 року кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кількістю 959, після чого до нового кредитора переходять права вимоги заборгованості від боржників і новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників заборгованостей. Загальна сума заборгованості складає 20037919 гривень 75 копійок. Сума фінансування, що підлягає сплаті 1895269 гривень 75 копійок (а.с. 47).
На підтвердження оплати за договором факторингу позивачем надана суду платіжна інструкція № 1009 від 10 березня 2026 року (а.с. 48).
Відповідно до копії витягу з Додатку № 1 до Договору факторингу № 10102025 від 10 жовтня 2025 року Реєстр прав вимог № 6, від ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 203064 від 02 жовтня 2025 року на суму 32056 гривень 30 копійок, з яких 15000 гривень – заборгованість по тілу кредиту, 13155 гривень 30 копійок – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 901 гривня заборгованість по комісії, 3000 гривень – штрафні санкції (пеня/штраф) (а.с. 46).
Отже, наявними в матеріалах справи доказами підтверджено належний перехід права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 203064 від 02 жовтня 2025 року від ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ».
Відповідач свої зобов`язання за умовами кредитного договору не виконав.
Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі.
Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.
Відповідно до статті 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.
Згідно статті 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.
Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до частини 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частин 7, 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови договору не виконуються, кредит та відсотки за користування не повертаються.
Згідно статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Сплата прострочених відсотків обумовлені договорами і підлягають стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк суму кредиту, порушив вимоги статті 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Отже, ОСОБА_1 має перед ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 203064 від 02 жовтня 2025 року у сумі 32056 гривень 30 копійок, з яких 15000 гривень – заборгованість по тілу кредиту, 13155 гривень 30 копійок – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 901 гривня заборгованість по комісії, 3000 гривень – штрафні санкції (пеня/штраф).
Водночас представник позивача вимоги щодо стягнення штрафних санкцій, у межах даного позову, не заявляє, в зв`язку з чим заборгованість відповідача за кредитним договором становить у розмірі 29056 гривень 30 копійок, з яких 15000 гривень – заборгованість по тілу кредиту, 13155 гривень 30 копійок – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 901 гривня заборгованість по комісії.
Розрахунок загальної суми заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором наданий суду і відповідає вимогам закону (а.с. 49-50).
З огляду на викладене позов підлягає задоволенню.
Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини 2 статті 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою судовий збір сплачується у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3328 гривень) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1164800 гривень).
Згідно з частиною 3 статті 4 ЗУ «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Відповідно до платіжної інструкції № 43773 від 17 червня 2026 року ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», у відповідності до вказаних положень закону сплачено судовий збір за подання позовної заяви в електронній формі з використанням підсистеми Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» у розмірі 2662 гривні 40 копійок (а.с. 6).
Отож, з урахуванням задоволення позову, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України та частини 3 статті 4 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь позивача також потрібно стягнути судовий збір в розмірі 2662 гривні 40 копійок.
Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 7000 гривень, суд дійшов такого висновку.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано копії: договору про надання правової допомоги № 20/01/26-02 від 20 січня 2026 року, який укладений між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та адвокатським бюро «Тимошенко та партнери» (а.с. 52-53), протоколу погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 20/01/26-02 від 20 січня 2026 року(зв.а.с. 53), додаткової угоди № 25771556703 від 20 квітня 2026 року до договору про надання правничої допомоги № 20/01/26-02 від 20 січня 2026 року, укладеної між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та адвокатським бюро «Тимошенко та партнери», щодо позичальника ОСОБА_1 (а.с. 54), акта прийому-передачі наданих послуг від 05 травня 2026 року до договору про надання правничої допомоги № 20/01/26-02 від 20 січня 2026 року, який містить відомості про надані адвокатським бюро «Тимошенко та партнери послуги та їх вартість: вивчення матеріалів справи 2 год - 1000 гривень, складання позовної заяви 2 год - 5000 гривень, підготовка адвокатського запиту 1 год - 500 гривень, підготовка та подача клопотань - 500 гривень, всього на суму 7000 гривень (зв.а.с. 54), свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4267/10 виданого 26 серпня 2010 року на ім`я Тимошенка О.О. (а.с. 55), довіреності від 12 лютого 2026 року виданої ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» адвокату Тимошенку О.О. для представлення їх інтересів в тому числі в судових установах (зв.а.с. 55).
Згідно з частинами 4-6 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) міститься висновок, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.
Аналогічний висновок (обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами) наведений: у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 09 квітня 2019 року у справі № 826/2689/15, від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19.
Отже, суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат.
Відповідач з клопотанням про зменшення витрат на правничу допомогу не звертався. 
За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу.
На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 514, 525, 526, 530, 546, 638, 639, 1048, 1050, 1052, 1054, 1077, 1078, 1080, 1084 ЦК України, статтями 3, 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», статтями 19, 27, 83, 175, 274-275, 280-282 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 203064 від 02 жовтня 2025 року у розмірі у розмірі 29056 (двадцять дев`ять тисяч п`ятдесят шість) гривень 30 копійок, з яких 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень – заборгованість по тілу кредиту, 13155 (тринадцять тисяч сто п`ятдесят п`ять) гривень 30 копійок – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 901 (дев`ятсот одна) гривня заборгованість по комісії.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», судовий збір в розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» понесені витрати на правову допомогу у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. 
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 10 вересня 2026 року.
Відомості про сторони у справі:

позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», код ЄДРПОУ 43541163, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, буд. 34, офіс 333, м. Київ, 01133, рахунок НОМЕР_5 в АТ «Універсал Банк»;

відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя